ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/3810/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пількова К. М., суддів: Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,
за участю секретаря судового засідання - Жураховської Т. О.,

учасники справи:
позивач - не з`явився;
відповідач - Роєнко Є. В. адвокат.
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз", Відповідач)
на рішення Господарського суду міста Києва (суддя Головіна К. І.) від 03.06.2019 
та постанову Північного апеляційного господарського суду (головуючий - Дідиченко М. А., судді - Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю.) від 11.09.2019 у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Свемон-Захід 1948" (далі - ТОВ "Свемон-Захід 1948", Позивач)
до АТ "Укртрансгаз"
про стягнення 817 833,06 грн,

1.          Короткий зміст позовних вимог
1.1.          У березні 2018 року ТОВ "Свемон-Захід 1948" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до АТ "Укртрансгаз" про стягнення заборгованості з оплати вартості виконаних робіт у сумі 1 163 536,90 грн, пені у сумі 34 901,10 грн, втрат від інфляції у сумі 41 218,59 грн та 3 % річних у сумі 9 437,14 грн, а всього - 1 249 093,73 грн.
1.2.          Позовна заява мотивована неналежним виконанням АТ "Укртрансгаз" умов договору підряду № 1607000403 від 13.07.2016 (далі - Договір) щодо своєчасної оплати вартості виконаних робіт по об`єкту "Реконструкція технологічного зв`язку ДК "Укртрансгаз" на дільниці Боярка-Яготин".

2.          Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1.          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 провадження у справі закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) у зв`язку відсутністю предмета спору.
2.2.          Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 ухвалу суду першої інстанції від 15.06.2018 скасовано, справу направлено на розгляд до суду першої інстанції, Відповідача - ПАТ "Укртрансгаз" замінено його правонаступником - АТ "Укртрансгаз".
2.3.          Постанова апеляційного суду від 26.12.2018 мотивована тим, що 14.06.2018 Позивач подав письмові пояснення, в яких просив залишити позов без розгляду в частині вимог на суму 717 954, 08 грн, стягнути з Відповідача 99   878, 98 грн заборгованості за виконані роботи за договором, 12   267,   51   грн судового збору, 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, а також повернути з державного казначейства 6 683, 73 грн надмірно сплаченого судового збору. Окрім цього, в судовому засіданні від 14.06.2018 Позивач заявляв про те, що він не підтримує позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 717   954, 08 грн та просив стягнути з Відповідача 99 878, 98 грн заборгованості. Натомість вищезазначені заяви Позивача не були розглянуті судом та взагалі не відображені в оскаржуваній ухвалі суду. Отже має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи (фактичний розмір заборгованості на дату винесення ухвали суду та розмір позовних вимог, які підтримує позивач), які суд першої інстанції визнав встановленими.
2.4.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2019, позов в частині стягнення основної заборгованості в сумі 717   954,08 грн залишено без розгляду; позов про стягнення іншої частини заборгованості у сумі 99 878,98 грн задоволено; стягнуто з АТ "Укртрансгаз" на користь ТОВ "Свемон-Захід 1948" 48 683,36 грн основного боргу, 51   195,   62 грн інфляційних втрат, 1 498,19 грн судового збору за розгляд позовної заяви та 1 762 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги; повернуто ТОВ "Свемон-Захід 1948" з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 6 685,91 грн.
2.5.          Рішення судів мотивовані тим, що Договором не визначений порядок зарахування оплачених позивачем коштів, враховуючи призначення платежів, відповідно до статті 534 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) Позивач, в першу чергу, з оплачених коштів погасив проценти та пеню, а в другу чергу - частину основної суми боргу; у зв`язку із залишенням позову без розгляду на суму 717 954,08 грн та частковим погашенням Відповідачем заборгованості на суму 445 582,81 грн, що були враховані у порядку черговості згідно з приписами статті 534 ЦК України, станом на момент винесення рішення у цьому спорі за Договором наявна така заборгованість: основний борг у сумі 48 683,36 грн та інфляційні втрати у сумі 51 195,62 грн, що разом склало 99 878,98 грн; Відповідач не надав доказів на підтвердження невиконання чи неналежного виконання Позивачем зобов`язань за Договором; матеріали справи не містять доказів оплати основної заборгованості за виконані роботи у сумі 48 683,36 грн; розрахунок інфляційних втрат є правильним, а тому вимоги про стягнення 51 195,62 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню.

3.          Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1.          15.10.2019 АТ "Укртрансгаз" звернулось з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2019; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 в частині задоволення позову ТОВ "Свемон-Захід 1948" до АТ   "Укртрансгаз" про стягнення основного боргу у сумі 48 683,36 грн та інфляційних втрат у сумі 51   195,62 грн; ухвалити в скасованій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за виконані роботи за Договором в розмірі 99 878,98 грн.

4.          Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4.1.          Суди неправильно застосували приписи статей 534, 549, 625 ЦК України, статті 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України), виходячи з такого.
У разі якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів з чітким призначенням платежу як оплату основного зобов`язання за договором, черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням, яка встановлена статтею 534 ЦК України, застосовуватися не може.
Оскільки подані Позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог від 21.05.2018 та письмові поясненнях від 14.06.2018 стосувались лише основної заборгованості за Договором та не містили вимог про стягнення з Відповідача пені, 3 % річних, інфляційних втрат, у суду першої інстанції відсутні правові підстави для розгляду вимоги про стягнення інфляційних втрат. При цьому, пеня, 3% річних та інфляційні витрати не є заборгованістю Відповідача за виконані роботи за Договором та безспірною заборгованістю.
Отже суди незаконно та безпідставно частково задовольнити позов Позивача та стягнули з Відповідача основний борг у сумі 48 683,36 грн, який був повністю відсутній, та інфляційні втрати у сумі 51 195,62 грн, які взагалі не заявлялися до стягнення.
4.2.          Суди надали пріоритет лише доводам та поясненням Позивача, не надавши при цьому відповідної правової оцінки доводам Відповідача стосовно відсутності заборгованості за виконані роботи за Договором, що свідчить про порушення вимог статей 14, 73-74, 76-79, 86, 194, 209, 210, 231, 236, 237, 269, 277 ГПК України.

5.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
5.1.          У встановлений Судом строк відзив на касаційну скаргу від ТОВ "Свемон-Захід 1948" не надійшов.

6.          Розгляд справи Верховним Судом
6.1.          Ухвалою Верховного Суду від 25.11.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "Укртрансгаз"; розгляд справи призначено на 14.01.2020; встановлено строк для подання відзиву до 10.12.2019.
6.2.          11.01.2020 від ТОВ "Свемон-Захід 1948" надійшло клопотання, в якому заявник просить замінити ТОВ "Свемон-Захід 1948" в частині стягнення 99   878,98 грн правонаступником - ТОВ "Меридіан Союз", закрити касаційне провадження у цій справі, а у випадку відмови у задоволенні клопотання про закриття провадження, якщо суд вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування права у подібних правовідносинах, викладеному в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.05.2018 у справі №   761/15138/16-ц, передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
6.3.          Клопотання обґрунтовані тим, що Суд помилково відкрив касаційне провадження за скаргою АТ "Укртрансгаз" у малозначній справі, яка не підлягає касаційному оскарженню, що узгоджується з висновком щодо застосування права у подібних правовідносинах, викладеному в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 761/15138/16-ц.
6.4.          За змістом пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.
6.5.          Частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
6.6.          Відповідно до частини сьомої статті 12 ГПК України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
6.7.          Пунктом 1 частини першої статті 163 ГПК України передбачено, що ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
6.8.          ТОВ "Свемон-Захід 1948" звернулось з позовом до АТ "Укртрансгаз" про стягнення 1 249 093,73 грн. Зазначена сума перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 (1   762   грн* 500= 881 000 грн), тому у розумінні положень Господарського процесуального кодексу України ця справа не є малозначною, а тому Суд не вбачає підстав для закриття касаційного провадження у цій справі і відмовляє у задоволенні відповідного клопотання.
6.9.          Підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду визначені частинами третьою - шостою статті 302 ГПК України згідно з якими суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. Справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; 2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3)   Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах. 
6.10.          Відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
6.11.          Беручи до уваги, що врахуванню підлягають висновки щодо застосування норм права, викладені лише в постановах Верховного Суду, а також те, що заявник не обґрунтував наявність інших передбачених процесуальним законом підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а розглядаючи цю справу, Суд таких підстав не вбачає, клопотання про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду задоволенню не підлягає.
6.12.          Суд залишає без розгляду клопотання про заміну ТОВ "Свемон-Захід 1948" правонаступником - ТОВ   "Меридіан Союз" у зв`язку з тим, що особа, яка його підписала,   - адвокат Овчарук А. О., за його власною заявою у судовому засіданні, повноважень представляти ТОВ "Свемон-Захід 1948" більше не має. Від ТОВ "Меридіан Союз"  клопотання про заміну ТОВ "Свемон-Захід 1948" правонаступником з доказами заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, не подано. 

7.          Встановлені судами обставини
7.1.          13.07.2016 ТОВ "Свемон-Захід 1948" (Підрядник) та АТ "Укртрансгаз" (Замовник) уклали Договір за умовами якого Підрядник приймає на себе зобов`язання власними та залученими силами та засобами виконати комплекс робіт по об`єкту "Реконструкція технологічного зв`язку ДК   "Укртрансгаз" на дільниці Боярка-Яготин" та здати в установлений договором строк закінчений будівництвом об`єкт відповідно до договірної документації, а також поставити обладнання (устаткування) і матеріали згідно зі специфікаціями (пункт 1.1). 
7.2.          Вартість по договору відповідно до розрахунку договірної ціни складає 24   597 194,40 грн, у тому числі і вартість будівельно-монтажних робіт у сумі 24 132 951,25 грн (пункт 3.1 Договору).
7.3.          Замовник здійснює платежі за виконані роботи на підставі підписаних уповноваженими представниками сторін документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість: акта виконаних робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), протоколу вимірювань та протоколу пусконалагоджувальних робіт, підтвердження відпускної ціни постачальника обладнання, виконавчої документації (пункт 3.3 Договору).
7.4.          Відповідно до пункту 3.5 Договору розрахунки з Підрядником здійснюються по факту виконаних робіт протягом 40 днів з дати підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт.
7.5.          Пунктом 3.6 Договору передбачена недоплата Замовником по кожному акту виконаних робіт та поставленого обладнання в розмірі 5 % від суми відповідного акта. Остаточний розрахунок за виконані роботи буде здійснений замовником після закінчення всіх робіт, передбачених договором та підписання акту введення в експлуатацію (реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації в ДП   "Держархбудінспекція"). Порядок і черговість здавання об`єкту, обов`язки сторін визначаються у узгодженому плані-графіку виконання робіт (пункт 4.1 Договору).
7.6.          Строк виконання робіт - протягом 12 місяців з моменту отримання Підрядником письмового дозволу Замовника про початок виконання робіт та/або відповідно до календарного плану-графіку (пункт 5.2 Договору).
7.7.          Відповідно до пункту 6.1.5 Договору Замовник зобов`язаний прийняти в установленому порядку та оплатити виконані роботи.
7.8.          Договір набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє до 31.12.2017, а в частині виконання сторонами зобов`язань щодо розрахунків -до їх повного виконання (пункт 5.4 Договору).
7.9.          На виконання своїх зобов`язань, з урахуванням положень пункту 3.6 Договору щодо утримання 5 % від суми кожного акту, Позивач виконав роботи на загальну суму 1 163 536,90 грн, що підтверджується наявними у справі актами виконаних будівельних робіт № 10-403 від 07.11.2017 та №   11-403 від 14.11.2017.
7.10.          Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, вартість виконаних робіт на суму 1 163 536,90 грн не оплатив у зв`язку з чим Позивач звернувся із позовом до суду про стягнення заборгованості з вартості виконаних робіт у вказаній сумі, на яку нарахував пеню та матеріальні втрати.
7.11.          Під час первісного розгляду цієї справи Відповідач оплатив частину заборгованості у сумі 445 582,81 грн, а потім - ще 717 954,08 грн, про що свідчить наявна у матеріалах справи банківська виписка. У зв`язку із такими обставинами Позивач подав заяву про зменшення позовних вимог від 21.05.2018 та заяву про залишення позову частково без розгляду, яка викладена у письмових поясненнях від 14.06.2018.
7.12.          За банківською випискою про перерахування коштів у сумі 445 582,81 грн та платіжним дорученням № 3301 від 13.06.2018 про перерахування 717   954,08 грн, у призначенні платежу Відповідач вказав "часткова оплата БМР-Яготин акт № 10-403 від 07.11.2017; договір № 1607000403 від 13.07.2016" та "часткова оплата БМР-Яготин акт № 11-403 від 14.11.2017 ; договір № 1607000403 від 13.07.2016" відповідно.

8.          Позиція Верховного Суду
8.1.          Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
8.2.          Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
8.3.          Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
8.4.          Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (стаття 549 ЦК України).
8.5.          Разом з цим, згідно з приписами статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
8.6.          Суди встановили, що Позивач виконав роботи за Договором на загальну суму 1 163 536,90 грн за актами виконаних будівельних робіт № 10-403 від 07.11.2017 та № 11-403 від 14.11.2017, натомість Відповідач не оплатив зазначену вартість виконаних робіт у зв`язку з чим Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення цієї заборгованості, на яку здійснив нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.
8.7.          Суди взяли до уваги, що під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції Відповідач оплатив частину заборгованості у сумі 445 582,81 грн, у зв`язку з чим Позивач подав заяву про зменшення позовних вимог від 21.05.2018, у якій просив суд стягнути з Відповідача суму заборгованості в загальному розмірі 817 833,06 грн.
8.8.          Розглянувши вказану заяву та додані до неї розрахунки, суди дійшли висновку, що Позивач у заяві про зменшення розміру позовних вимог просив суд стягнути з Відповідача суму заборгованості в загальному розмірі 817 833,06 грн, яка складалась з основного боргу у сумі 766   637,44   грн (1 163 536,90 грн - 396 899,45 грн) та інфляційні втрати у сумі 51 195,62 грн.
8.9.          Також суди встановили, що в подальшому Відповідач оплатив 717   954,08   грн за платіжним дорученням № 3301 від 13.06.2018, а Позивач, в свою чергу, подав письмові пояснення від 14.06.2018, у яких просив залишити без розгляду частину позовних вимог у зазначеній сумі.
8.10.          Вказане клопотання задоволено судом першої інстанції - залишено без розгляду позов в частині стягнення 717 954,08 грн основної заборгованості. Суд апеляційної інстанції не переглядав рішення суду першої інстанції у цій частині, виходячи з доводів та вимог апеляційної скарги.
8.11.          Виходячи з суті позовних вимог, суди розглянули заяву про зменшення позовних вимог від 21.05.2018 та перевірили додані до неї розрахунки, а також врахували клопотання про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог, викладене в письмових поясненнях від 14.06.2018, та встановили, що у зв`язку із залишенням позову без розгляду на суму 717 954,08 грн та частковим погашенням Відповідачем заборгованості на суму 445 582,81 грн, що були враховані у порядку черговості згідно з приписами статті 534 ЦК України, пеня (34 901,10 грн) та 3 % річних (13 777,26 грн) у загальній сумі 48 683,36 грн повністю сплачені Відповідачем, а основний борг сплачений на суму 396 899, 45 грн (445 582,81 грн - 48 683,36 грн). 
8.12.          За висновком судів станом на 14.06.2018 Відповідач не сплатив основний борг у сумі 48 683,36 грн та інфляційні втрати у сумі 51   195,62   грн, що разом склало 99 878,98 грн.
8.13.          Задовольняючи позовні вимоги у цій частині, суди виходили з того, що докази сплати основної заборгованості у сумі 48 683,36 грн в матеріалах справи відсутні, а розрахунок інфляційних втрат у сумі 51   195,62 грн здійснений Позивачем правильно.
8.14.          При цьому, суди відхилили доводи Відповідача про те, що Позивач у своїй останній заяві від 14.06.2018 просив стягнути лише основну суму боргу у розмірі 99 878,98 грн, оскільки вони зводились до власного трактуванням Відповідачем меж позовних вимог, які суперечили заявам Позивача.
8.15.          Згідно з приписами статті 300 ГПК України Суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
8.16.          Беручи до уваги, що суди попередніх інстанцій встановили обставини неналежного виконання Відповідачем своїх обов`язків за Договором, розглянули заяви про зменшення позовних вимог від 21.05.2018 та залишення позову без розгляду від 14.06.2018, виходячи з суті позовних вимог та доданих Позивачем розрахунків, а також перевірили розрахунки заявлених до стягнення сум, Суд доходить висновку, що суди першої та апеляційної інстанції повно встановили всі істотні обставини справи, надали їм належну правову оцінку та правильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
8.17.          За наведених мотивів Суд вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим відхиляє доводи Скаржника (підпункт 4.1 цієї постанови) як такі, що не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду, оскільки вони зводяться до тлумачення Відповідачем на власний розсуд заяви про зменшення розміру позовних вимог від 21.05.2018 та залишення позову без розгляду від 14.06.2018, як таких, що стосувались лише основної заборгованості за Договором та не містили вимог про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, що суперечить суті позовних вимог та доданих Позивачем розрахунків.
8.18.          Доводи Скаржника (підпункт 4.2 цієї постанови) про ухилення судами від аналізу і вивчення його аргументів та решта доводів касаційної скарги не знайшли свого підтвердження. 
          Суд звертає увагу та те, що в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" ЄСПЛ зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Враховуючи це, Суд вважає, що суди попередніх інстанцій достатньою мірою аргументували свої рішення.
8.19.          Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", mutatis mutandis "Рябих проти Росії"), яку Верховний Суд застосовує як джерело права, повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
8.20.          Оскільки фундаментальних порушень у цій справі не встановлено, Суд доходить висновку, що підстави для зміни чи скасування прийнятих у справі судових рішень відсутні, у зв`язку з чим касаційна скарга задоволенню не підлягає. 

9.          Судові витрати
9.1.          Оскільки касаційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати за подання касаційної скарги покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :
1.          Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2019 у справі №   910/3810/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                      К. М. Пільков
Судді                                                                                          Т. Б. Дроботова
Ю. Я. Чумак

Верховний Суд