ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №  826/13868/16                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Донець В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого:                                                  Бєлової Л.В.
суддів:                                                            Безименної Н.В,
Аліменка В.О.   
за участю секретаря судового засідання:                    Лещенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області (Головного управління ДПС у Полтавській області) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Головного управління ДФС у Полтавській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «ХАС», про визнання протиправними дій та бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року позивач, Акціонерне товариство «Укргазвидобування», звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії Гадяцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області з винесення (формування) та надсилання (вручення) ТОВ Фірма "ХАС", яке було відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 04.02.2004 №60, податкової вимоги від 16.06.2016 №262-17; 
- визнання протиправною бездіяльності Гадяцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області щодо нездійснення у період з 04.08.2015 по 16.06.2016 заходів з погашення податкового боргу ТОВ Фірма "ХАС", яке було відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 04.02.2004 №60.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що дії Гадяцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області стосовно направлення податкової вимоги є правомірними з огляду на наявність заборгованості перед бюджетом у відповідному розмірі.
11 грудня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Акціонерного товариства «Укргазвидобування», в якому позивач повністю підтримує рішення суду першої інстанції. 
17 січня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про заміну відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області в порядку процесуального правонаступництва на Головне управління Державної податкової служби у Київській області. У відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтримала вищезазначене клопотання. 
Згідно з  Постановою Кабінету Міністрів України № 1200 від 18.12.2018  утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України. Також, згідно з  розпорядженням Кабінету Міністрів України № 682-р від 21.08.2019   Кабінет Міністрів України погоджується з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї  постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019  № 227  «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України»  (Офіційний вісник України, 2019 р., № 26, ст. 900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Тобто, фактично функції з реалізації державної податкової політики наразі виконуються Державною податковою службою України, в той час як згідно з вищенаведеними положеннями, здійснення функцій Державної фіскальної служби припинено. 
Згідно зі статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відтак, колегія суддів вирішила замінити сторону по справі, а саме: відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на правонаступника, належного відповідача - Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області. 
Заслухавши в судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між філією Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» - Газопромислове управління «Полтавагазвидобування» та ТОВ Фірма «ХАС» (оператор) укладено договір про спільну діяльність від 04.02.2004 №60. 
Договором встановлювалось: сторони зобов`язуються об`єднати свої вклади та вести спільну інвестиційну та виробничу діяльність з метою нарощування обсягів видобутку вуглеводнів, реалізації видобутих вуглеводнів та продуктів їх переробки, отримання прибутку в інтересах сторін (пункт 1.1); ведення загальних справ та поточне керівництво спільною діяльністю здійснює оператор. При цьому, оператор діє в межах, обумовлених даним договором, Програмами спільної діяльності та рішеннями Комітету управління. Оператор здійснює ведення спільних справ учасників договору на підставі довіреності (пункт 5.3); до компетенції оператора відноситься, зокрема, відкриття (закриття) та розпорядження окремим поточним рахунком у банку; ведення окремого бухгалтерського та податкового обліку спільної діяльності; сплата передбачених чинним законодавством податків, обов`язкових зборів (платежів) (пункт 5.10); доходи, що одержуються в результаті спільної діяльності, використовуються, в першу чергу, на сплату податків та інших обов`язкових платежів та відшкодування матеріальних витрат, пов`язаних із веденням спільної діяльності (пункт 7.2).
Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «ХАС» взято на податковий облік за неосновним місцем обліку в Гадяцькій ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській област - як уповноважену особу за утримання і перерахування податків і зборів до бюджету згідно з договором про спільну діяльність від 04.02.2004 №60.
У зв`язку з наявністю заборгованості 03.08.2015 Гадяцькою ОДПІ сфоромовано податкову вимогу №1-23, відповідно до якої загальна сума податкового боргу ТОВ Фірма «ХАС» за узгодженими грошовими зобов`язаннями становить 8.320.972,33 грн. станом на 02.08.2015 (т. 1, а.с. 54). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення податкова вимога від 03.08.2015 №1-23 вручена ТОВ Фірма «ХАС».
Начальником Гадяцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області прийнято рішення від 03.08.2015 №97/10/16-07-25-23 про опис майна у податкову заставу (т. 1, а.с. 113).
Листом від 10.08.2015 ТОВ Фірма «ХАС» повідомило Гадяцьку ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, що на балансі ТОВ Фірма "ХАС", як оператора за договором спільної діяльності від 04.02.2004 №60 станом на 10.08.2015 ліквідне майно можливе для опису майна в податкову заставу відсутнє (т. 1, а.с. 114).
Податковим керуючим складено акт від 10.08.2015 №2 опису майна ТОВ Фірма "ХАС", яким підтверджено відсутність на день складення акта майна, що може бути описана в податкову заставу (т. 1, а.с. 115).
Також, з матеріалів справи вбачається, що протягом 2015-2016 років Державною фіскальною службою України неодноразово приймались рішення щодо розстрочення сплати грошових зобов`язань. 
В подальшому, Гадяцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області сформовано податкову вимогу від 16.06.2016 №262-17, якою зобов`язано ТОВ Фірма «ХАС» сплатити податковий борг за узгодженими грошовими зобов`язаннями, який на 15.06.2016 склав 37.202.245,57 грн. (т. 1, а.с. 38)
Відповідно до копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення податкова вимога від 16.06.2016 №262-17 вручена представнику ТОВ Фірма «ХАС» 14.07.2016.
Також, листом від 16.06.2016 №1093/10/16-07-17-25 відповідачем повідомлено ТОВ Фірма «ХАС», що станом на 16.06.2016 обліковується заборгованість на загальну суму 288.473.465,91 грн. та запропоновано надати перелік активів, на які може бути розповсюджено право податкової застави у розмірі суми податкового боргу.
Податковим керуючим складено акт від 22.06.2016 про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим.
Вважаючи, що податкова вимога від 16.06.2016 №262-17 є протиправною, а відповідачем не вчинено всіх необхідних дій щодо стягнення податкового боргу з ТОВ Фірма «ХАС», як оператора за договором про спільну діяльність, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив повністю та зазначив, що податковим законодавством не передбачено необхідності та можливості направлення платнику податків повторної податкової вимоги, окрім того, відповідачем своєчасно не було вжито заходів щодо опису майна спільної діяльності, стягнення коштів та реалізації відповідного майна, переданого в податкову заставу.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Податковий кодекс України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп.  16.1.4  п.  16.1  ст.  16 Податкового кодексу України  платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пп.  59.1,  59.3,  59.4  ст.  59 Податкового кодексу України  (далі - ПК України) обумовлено, що, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з п.  59.5  статті  59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Крім того, згідно пп.  60.1.1  ст.  60 ПК України  податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.
Так, як вбачається з матеріалів справи, первинну податкову вимогу Гадяцької ОДПІ №1-23 від 03.08.2015 року (т. 1, а.с. 54) на суму 8  320 972,33 грн. не було відкликано, а суму податкового боргу не було погашено, що не спростовано відповідачем. 
Незважаючи на це, відповідачем було сформовано нову податкову вимогу № 262-17 від 16.06.2016 року на збільшену суму податкового боргу, яка станом на відповідну дату склала 37  202 245,57 грн.
Відтак, з огляду на положення п.  59.5  статті  59 ПК України та наявність вже сформованої раніше податкової вимоги, яка не була відкликана податковим органом та сума якої не була погашена, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для прийняття нової податкової вимоги № 262-17 від 16.06.2016 року.
Щодо визнання протиправною бездіяльності Гадяцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області щодо нездійснення у період з 04.08.2015 по 16.06.2016 заходів з погашення податкового боргу ТОВ Фірма "ХАС", яке було відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 04.02.2004 №60, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з п.95.1, 95.2  ст.95 ПК України  контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Пунктами  88.1,  88.2  ст.  88 Податкового Кодексу України  встановлено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
Також, відповідно до п.  88.3  ст.  88 Податкового кодексу України, у разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, у податкову заставу передається майно платника податків, який згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету та/або майно, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків. У разі недостатності майна такого платника податків у податкову заставу передається майно інших учасників договору про спільну діяльність у розмірах, пропорційних їх участі у такій спільній діяльності.
Згідно з пп.  252.1.1  п.  252.1  ст.  252 Податкового Кодексу України  визначається перелік суб`єктів, які є платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин.
У той же час, пп.  252.1.3  п.  252.1  ст.  252 Податкового Кодексу України  визначається перелік суб`єктів, які є платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин під час виконання договорів про спільну діяльність без утворення юридичної особи.
З системного аналізу вищенаведених норм вбачається, що платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин під час виконання договорів про спільну діяльність без утворення юридичної особи є уповноважена особа - один із учасників такого договору, на якого згідно з його умовами покладено обов`язок нарахування, утримання та внесення податків і зборів до бюджету з єдиного поточного рахунку спільної діяльності.
При цьому, з метою забезпечення погашення податкового боргу, який виник за операціями, що виконувалися в межах договору про спільну діяльність, у податкову заставу передається майно того платника податків, який згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету та/або майно, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків; виключенням із цього правила є лише недостатність майна у такого відповідального платника податків та/або майна, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків.
Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Укргазвидобування» укладено із ТОВ «Фірма «ХАС» договір про спільну діяльність від 04.02.2004 №60. 
За умовами вищевказаного договору про спільну діяльність ТОВ «Фірма «ХАС» є особою, уповноваженою на ведення спільних справ учасників спільної діяльності, на здійснення поточного керівництва спільною діяльністю та ведення балансу спільної діяльності.
Отже. з аналізу умов договору про спільну діяльність у взаємозв`язку із наведеними положеннями  Податкового кодексу України  слідує,що уповноваженою особою за перерахування податків (обов`язкових платежів) до бюджету за операціями, що виконувалися в межах договору про спільну діяльність, є ТОВ «Фірма «ХАС». 
Так, з матеріалів справи вбачається, що податковим керуючим 10.08.2015 здійснено виїзд за податковою адресою ТОВ «ХАС» як відповідальної особи за договором №60    та складено акт про відсутність майна, яке може бути описане у податкову заставу (т. 1, а.с. 115).
В той же час, відповідачем не було надано до суду доказів здійснення подальших дій з виявлення та опису майна у податкову заставу з метою забезпечення погашення податкового боргу, в той час як позивачем підтверджено обізнаність відповідача щодо наявності цього майна, зокрема майна що виникло у результаті спільної діяльності за договором. 
Також, з матеріалів справи вбачається, що протягом 2015-2016 років Державною фіскальною службою України неодноразово приймались рішення щодо розстрочення сплати грошових зобов`язань ТОВ «ХАС». 
Апелянт в обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що ним вживались усі передбачені податковим законодавством заходи щодо погашення податкового боргу, який виник за Договором, а надання ТОВ «Фірма «ХАС» як уповноваженій особі за Договором розстрочення сплати податкового боргу унеможливило звернення до суду щодо стягнення такого податкового боргу. Також, апелянт зазначає, що ТОВ Фірма «ХАС» перешкоджав виконанню податковим керуючим наданих йому повноважень, що підтверджується, зокрема, актом податкового керуючого від 22.06.2016.
Щодо вищевказаних доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.  
Згідно з пунктом  100.1статті  100 ПК України  розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом  129.4  статті  129  цього  Кодексу.
Однак, розстрочення є лише формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, а не окремим способом погашення податкового боргу, що виключає можливість застосування інших заходів з примусового стягнення податкового боргу.
До того ж, позивачем оскаржується бездіяльність Гадяцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області щодо нездійснення заходів з погашення податкового боргу ТОВ Фірма «ХАС» саме у період з 04.08.2015 по 16.06.2016, відтак посилання апелянта на дії, які вчинялись після 16.06.2016 року, зокрема, акт податкового керуючого від 22.06.2016 року, є безпідставними.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не вжито достатніх заходів, передбачених положеннями ст.  88,  89,  95 ПК України  щодо забезпечення виконання грошового зобов`язання, що, в свою чергу, призвело до збільшення податкового боргу та безпосередньо впливає на права та обов`язки позивача як сторони договору № 60. 
Аналогічна позиція в подібних правовідносинах викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 826/13866/16. 
У відповідності до ч. 5  ст. 242 КАС України  при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року. 
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Головного управління ДФС у Полтавській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «ХАС», про визнання протиправними дій та бездіяльності. 
Згідно з положеннями  ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог  ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.  243,  315,  316,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд
П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року - залишити без задоволення. 
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року - залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст виготовлено 05.02.2020.

Головуючий суддя                                                                                                                                                                             Л.В. Бєлова

Судді                                                                                                                                                                                                                        Н.В. Безименна,

                                                                                                    В.О. Аліменко