Номер провадження: 33/813/106/20
Номер справи місцевого суду: 495/9184/19 
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
судді судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області Комлевої О.С.,
з участю секретаря судового засідання Ткачука В.О.,
захисника Єфанова В.М. – Садовського В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , на постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2019 року, по справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,- 

ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2019 року,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором ТзДВ «Алкалія», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384, 20 грн.
Відповідно до постанови суду ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 20.09.2019 року о 14 годині 00 хвилин, на ТзДВ «Алкалія» виявлено провадження господарської діяльності без одержання дозволу на спецводокористування та дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря зі стаціонарних джерел. Підприємство здійснює самовільний водозабір з артсвердловини № 2597 з 02.12.2016 року, а також здійснюються викиди в атмосферу на підприємстві (склади ПММ, зернові склади, мехмайстерні, зварювальні ділянки та інше) без відповідного дозволу, що є порушенням ст. 44 Водного кодексу України, ст.ст. 10,11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», п. 30 Переліку документів дозвільного характеру та має ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою, 29.11.2019 року ОСОБА_1  звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, та скасувати постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2019 року, а провадження закрити по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що судом справа розглянута неповно та однобічно, в ході розгляду справи були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які, на думку апелянта, тягнуть за собою безумовне скасування оскарженої постанови, зокрема:
- судом невірно кваліфіковано правопорушення, яке йому інкримінується, оскільки викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади є адміністративним правопорушенням, передбаченим спеціальною нормою – ст.78 КУпАП, порушення використання води з артсвердловини мають ознаки іншого складу адміністративною правопорушення, передбаченим нормою ст. 60 КУпАП, а також невірно визначений суб`єкт адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП;
- судом не вмотивована наявність складу адміністративного правопорушення;
- судом не конкретизовано, яким чином ТзДВ «Алкалія» здійснювало господарську діяльність та яку саме діяльність пов`язану із необхідністю отримання вказаних в протоколі дозволів.
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , а також представник Державної екологічної інспекції в Одеській області, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи шляхом телефонограм, не з`явилися, будь-яких заяв про поважність неявки до суду апеляційної інстанції не надходило.
Апеляційної суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права осіб на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , а також представник Державної екологічної інспекції в Одеській області про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді повідомлялися завчасно, однак не з`явилися, суд оцінює таку поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 – адвоката Садовського В.Є., який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо особа не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 , відомості про направлення, а також отримання ОСОБА_1 копії постанови в матеріалах справи відсутні.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 об`єктивно не мав можливості оскаржити постанову суду у встановлений законом строк, тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За змістом статті 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП встановлено що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При цьому для притягнення особи до адміністративної відповідальності обсяг доказів, долучених до матеріалів справи, в їх сукупності повинен бути необхідним та достатнім для беззаперечного висновку про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи відступив від принципу повноти, всебічності та об`єктивності розгляду справи, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.
Так, в оскаржуваній постанові суд послався на зміст доказів, якими підтверджується доведеність винуватості ОСОБА_1 , однак судом не проведено їх аналізу та не надано їм оцінку, судом лише зазначено, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та актом перевірки, який складено без участі ОСОБА_1 .
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що господарська діяльність ТзДВ «Алкалія», як суб`єкта господарювання пов`язана із виробленням продукції та спрямована на отримання прибутку саме від реалізації зазначеної продукції
Зазначене, підтверджується актом № 57/11, складеним за результати проведення планового заходу державного нагляду, в якому зазначено, що основний вид господарської діяльності ТзДВ «Алкалія» - вирощування зернових та технічних культур, надання послуг у рослинництві. 
Зокрема, частиною першою статті 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Зі змісту диспозиції зазначеної норми вбачається, що нею встановлено відповідальність за здійснення господарської діяльності без одержання дозвільних документів, при цьому характер та суть діяльності не конкретизується.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Під господарською діяльністю в ст. 3 ГК України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Разом з тим, відповідно до положень п. 14.1.36 Податкового Кодексу України, ст. 14 Господарського Кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
З матеріалів справи вбачається, що діяльність ТзДВ «Алкалія» не пов`язана із наданням послуг населенню або іншим суб`єктам господарювання, щодо водозабезпечення, а також не пов`язана із ремонтом техніки, авто заправки, тощо.
Судом встановлено, що ні протокол, ані акт, складений Інспектором ДЕІ не містить таких видів господарської діяльності ТзДВ «Алкалія», які пов`язані із реалізацію питної та (або технічної) води, наданні послуг з ремонту автотранспорту, автозаправочної станції.
Таким чином, судом був невірно визначений суб`єкт правопорушення, що само по собі виключає наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 60 КУпАП, забір води з порушенням планів водокористування, самовільне проведення гідротехнічних робіт, безгосподарне використання води (добутої або відведеної з водних об`єктів), порушення правил ведення первинного обліку кількості вод, що забираються з водних об`єктів і скидаються до них, та визначення якості вод, що скидаються.
Частиною 1 ст. 78 КУпАП встановлена відповідальність за здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади або недодержання вимог, передбачених наданим дозволом, інші порушення порядку здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря або перевищення технологічних нормативів допустимого викиду забруднюючих речовин та нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел під час експлуатації технологічного устаткування, споруд і об`єктів.
Таким чином, ст. 60 та ст.78 КУпАП є нормою, яка регулює правопорушення, які виникли в незалежності від переліку видів господарської діяльності підприємства, ніж ч.1 ст.164 КУпАП, тому за змістом акту перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення за умови наявності в діях ОСОБА_1 складу відповідного правопорушення підлягала застосуванню саме ст. 60 та ч.1 ст.78 КУпАП, чого ні Державною екологічною інспекцією, ні судом першої інстанції зроблено не було.
Вищевикладені обставини свідчать про істотну неповноту та однобічність розгляду справи, що є безумовною підставою для скасування постанови.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно зі ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, серед іншого,  скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі – закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 247, 251, 256, 280, 287-289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2019 року – задовольнити.
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2019 року
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2019 року, по справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП – скасувати, провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду  О.С.Комлева