Ухвала
Іменем України 
 
13 січня 2020  року
м. Київ
 
справа №727/8167/19
провадження №61-23341ск19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати 
Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С. (суддя-доповідач), 
Литвиненко І. В., Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду 
від 17 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, Чернівецького міського голови, голови реорганізаційної комісії Комунальної медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок №1», Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» про визнання незаконним та скасування розпорядження Чернівецького міського голови про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і переведення у зв`язку з реорганізацією,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся з позовом до Чернівецької міської ради, Чернівецького міського голови, голови реорганізаційної комісії Комунальної медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок №1», Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» про визнання незаконним та скасування розпорядження Чернівецького міського голови про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і переведення у зв`язку з реорганізацією.
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Чернівецькому міському голові, Чернівецькій міській раді, її посадовим особам, виконавчому комітету Чернівецької міської ради та управлінню забезпечення медичного обслуговування у сфері охорони здоров`я Чернівецької міської ради проводити конкурс на заняття вакантної посади генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок № 1», а також зупинити дію наказу Управління забезпечення медичного обслуговування у сфері охорони здоров`я Чернівецької міської ради від 01 серпня 2019 року №59 «Про оприлюднення інформації про виникнення вакантних посад керівників комунальних закладів охорони здоров`я Чернівецької міської ради» та наказу Управління забезпечення медичного обслуговування у сфері охорони здоров`я Чернівецької міської ради від 16 вересня 2019 року №78 «Про утворення конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття посади керівника комунального закладу охорони здоров`я» в частині проведення конкурсу на зайняття вакантної посади генерального директора КНП «Міський клінічний пологовий будинок №1» до вступу в законну силу судового рішення.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 жовтня 
2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.
Заборонено Чернівецькій міській раді, Управлінню забезпечення медичного обслуговування у сфері охорони здоров`я Чернівецької міської ради проводити конкурс на заняття вакантної посади генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1».
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони проводити конкурс на заміщення посади генерального директора пологового будинку № 1, рішення суду в частині зобов`язання перевести на посаду генерального директора буде неможливо виконати на підставі пункту 6 статті 40 КЗпП України, оскільки поновлення на роботі позивача буде здійснено не на посаду генерального директора, а посада генерального директора буде зайнята іншою особою, яка буде переможцем оголошеного та розпочатого конкурсу.
Чернівецький міський голова не погодився з ухвлою суду першої інстанції та  подав апеляційну скаргу.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 17 грудня 2019 року  апеляційну скаргу Чернівецького міського голови задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 жовтня 2019 року скасовано.
Заяву  ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову залишено без задоволення.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом заборони Чернівецькій міській раді, Управлінню забезпечення медичного обслуговування у сфері охорони здоров`я Чернівецької міської ради проводити конкурс на заняття вакантної посади генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1», є порушенням повноважень Чернівецької міської ради та Чернівецького міського голови Закону України  «Про місцеве самоврядування в Україні», виконання рішення буде неможливим.
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2019 року, ОСОБА_1 просить  скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
Доводи касаційної скарги зводяться до того, що оскаржена постанова суду апеляційної інстанції є необґрунтованою та безпідставною. Апеляційний суд не врахував, що оскаржені позивачем акти порушують права позивача на продовження трудового договору у формі контракту в новоутвореній установі внаслідок реорганізації установи, де він займає керівну посаду.
Позовні вимоги позивача обґрунтовані дотриманням гарантій працівника при реорганізації установи та доведеним є право ОСОБА_1 на його призначення на посаду керівника шляхом його переведення в новоутворений медичний заклад в порядку реорганізації без проведення конкурсу.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Апеляційний суд установив, що Чернівецька міська рада є органом, який здійснює функції засновника КНП «Міський клінічний пологовий будинок №1».
Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Чернівецького міського голови від 24 липня 
2019 року №1024-к «Про звільнення ОСОБА_1 - головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1»; поновити його на роботі на посаді головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» з 24 липня 2019 року та зобов`язати Чернівецького міського голову перевести його з посади головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» на посаду генерального директора КНП «Міський клінічний пологовий будинок №1»; стягнути з КНП «Міський клінічний пологовий будинок №1» на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. 
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. 
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову
За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є  накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.
Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
У справах  про  захист  трудових  чи  корпоративних  прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення  про звільнення  позивача  з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб  не  чинити перешкод  позивачеві  у  виконанні  ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки  таким  чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. 
Встановивши, що предметом спору у даній справі є поновлення на роботі, переведення фактично в іншу установу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, апеляційний суд дійшов вірного висновку, що обраний вид забезпечення позову - заборона Чернівецькому міському голові, Чернівецькій міській раді, її посадовим особам, виконавчому комітету Чернівецької міської ради та управлінню забезпечення медичного обслуговування у сфері охорони здоров`я Чернівецької міської ради проводити конкурс на заняття вакантної посади генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок № 1» є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення не випливає із фактичних обставин справи, які б свідчили про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі              з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також    у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити                          у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.
Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК УкраїниВерховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 17 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, Чернівецького міського голови, голови реорганізаційної комісії Комунальної медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок №1», Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» про визнання незаконним та скасування розпорядження Чернівецького міського голови про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і переведення у зв`язку з реорганізацією.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                          В. С. Висоцька
 
                                                                                                      І. В. Литвиненко 
 
                                                                                                      І. М. Фаловська