ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/8653/19	Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М. 	
Провадження № 22-ц/817/48/20 	Доповідач - Шевчук Г.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Шевчук Г.М. 
суддів -  Міщій О. Я., Ткач З. Є., 
з участю секретаря - Костів Х.Ю. 
                                       позивача - ОСОБА_1 
                                       його представника - Сивака Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу № 607/8653/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2019 року ухваленого суддею Сливка Л.М., повний текст якого виготовлений 23 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» про стягнення моральної шкоди,-
                 ВСТАНОВИЛА:                                                        
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» (далі ТзОВ «Домобудівник»), про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що 18 березня 1983 року він був прийнятий на роботу у Тернопільський домобудівний комбінат, який згодом перейменовано в ТзОВ «Домобудівник». В січні 2017 року йому стало відомо про те, що його звільнено з роботи ще у червні 2016 року за прогул. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 серпня 2018 року скасовано наказ про звільнення, поновлено його на роботі, стягнуто з ТзОВ «Домобудівник» на користь позивача заробітну плату, середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, грошову компенсацію за період тимчасової непрацездатності. Зобов`язано провести індексацію зазначеної суми невиплаченої заробітної плати та компенсацію витрат частини його доходів у зв`язку із порушенням строку їх виплати. Незаконне звільнення заподіяло йому моральних страждань, призвело до порушення звичного життєвого устрою та укладу. Він потрапив у скрутне матеріальне становище. На підставі вищевказаного просить стягнути 50'000 грн. моральної шкоди.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» про стягнення моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» в користь ОСОБА_1 2'000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди та 768,40 гривень сплаченого судового збору .
       У задоволенні решти вимог - відмовлено.
       В апеляційній скарзі ТзОВ "Домобудівник" просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В решті рішення суду не оскаржується. В обгрунтування вимог посилається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права. Вказує на те, що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 серпня 2018 року виконане, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження №57209117 від 17.10.2018 року, однак суд задовольняючи частково вимоги про стягнення моральної шкоди за невиконання рішення суду на дані обставини уваги не звернув. Також скаржник зазначає, що позивачем пропущено строки звернення до суду.
       У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що скаржник не надав суду доказів, щодо виконання ним вказаного рішення, в судовому засіданні визнав факт невиконання рішення від 1 серпня 2018 року в частині індексації суми невиплаченої заробітної плати, та компенсації втрати частини доходів позивача у зв`язку із порушенням строку їх виплати. 
ТзОВ "Домобудівник" в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання.
У відповідності до вимог ст.ст.130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.        
       Позивач та його представник заперечили апеляційну скаргу, рішення суду вважають законним.
       Судова колегія, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
       За приписами ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.
       Частиною 2 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Згідно п. п. 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.
       Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
       Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення моральної шкоди за невиконання рішення суду в частині нарахування індексації суми не виплаченої заробітної плати, а також компенсації втрати частини доходів позивача у зв`язку із порушенням строку їх виплати, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення вимог, однак з таким висновком колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.
       Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
       Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 серпня 2018 року, ухваленим у цивільній справі №607/1840/17 задоволено частково позов ОСОБА_1 до ТзОВ «Домобудівник», третя особа профспілковий комітет ТзОВ «Домобудівник», Управління держпраці у Тернопільській області про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та грошової компенсації - задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ голови комісії з припинення ТзОВ «Домобудівник»№ 16/06/7-10 від 14 червня 2016 року «Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді слюсаря ТзОВ «Домобудівник», з 14 червня 2016 року. Стягнуто із ТзОВ «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01 жовтня 2015 року по 14 червня 2016 року у розмірі 7'987 грн. з урахуванням установлених законодавством України податків, зборів та обов`язкових платежів. Стягнуто з ТзОВ «Домобудівник» в користь ОСОБА_1 40'200 грн. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу із врахуванням установлених законодавством України податків, зборів та обов`язкових платежів. Стягнуто з ТзОВ «Домобудівник» в користь ОСОБА_1 2'700 грн. грошової компенсації за період тимчасової непрацездатності. Зобов`язано ТзОВ «Домобудівник» провести ОСОБА_1 індексацію зазначеної суми не виплаченої заробітної плати, а також компенсацію втрати частини його доходів у зв`язку із порушенням строку їх виплати. У решті позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ТзОВ «Домобудівник`в користь держави 2'819,20 грн. судового збору. (далі Рішення суду від 01 серпня 2018 року)
       Дане рішення залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року.
       Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилався на те, що невиконанням рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 серпня 2018 року в частині не нарахуванням відповідачем індексації суми не виплаченої заробітної плати, а також компенсації втрати частини його доходів у зв`язку із порушенням строку їх виплати йому завдано моральних страждань .        Як на підставу своїх вимог позивач посилався тільки на доводи викладені в позовній заяві.
       За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.         
       Матеріали даної цивільної справи не містять будь яких відомостей про хід виконавчого провадження по виконанню рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 серпня 2018 року, ухваленим у цивільній справі № 607/1840/17 та доказів про невиконання боржником - товариством з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» даного рішення та спричинення позивачу моральних страждань.
       Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
       Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян. Однією із гарантій принципу законності виконавчого провадження є закріплення та гарантування права на оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця (ст. 74 Закону "Про виконавче провадження"). Із принципом законності тісно пов`язаний принцип контролю за виконавчим провадженням.         
       Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Позивач не представив жодних доказів на підтведження вимог про відшкодування шкоди, завданої невиконанням рішення суду. 
       З огляду на вказане у суду не було правових підстав для часткового задоволення вимог, що є підставою для скасування рішення суду         
       За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
       Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.         
       Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду в частині відшкодування моральної шкоди не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає в цій частині скасуванню в з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, -                                                         постановила:
       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник" задовольнити.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2019 року скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» про стягнення моральної шкоди, стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» в користь ОСОБА_1 2'000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди та 768,40 гривень сплаченого судового збору .
       Постановити в цій частині нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» про стягнення моральної шкоди за невиконання рішення суду щодо не нарахування індексації суми невиплаченої заробітної плати, а також компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку їх виплати відмовити.
В решті рішення суду залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

       Повний текст постанови складений 25 лютого 2020 року.

Головуючий:                                                 Г.М.Шевчук 

Судді:                                                         О.Я. Міщій 

З.Є. Ткач