ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/21199/19                                                                           Суддя 1-ї інстанції: Колесник С.А.
Провадження № 33/818/115/20
Категорія:  ч. 1 ст. 130 КУпАП

П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

 
11.02.2020 року                                                                м. Харків
       
Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю особи, відносно якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Вишковського Євгена Леонідовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова  від  04.12.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Судом першої інстанції було встановлено, що 12.10.2019 року о 09.30 в м. Харкові по вул. Поздовжній, 5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Viper V250 C, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, млява мова, характерний запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в лікаря нарколога відмовився в присутності двох свідків. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вказує, що судом першої інстанції не вірно було застосовано норми матеріального права та норми процесуального права.
Зазначає, що 12.10.2019 року він не міг керувати та не керував мотоциклом, оскільки мотоцикл несправний. До нього підійшли працівники поліції в той час коли він штовхав незаведений мотоцикл, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що заявляв клопотання в суді першої інстанції.
Вказує, що єдиний доказ в матеріалах справи, на якому ґрунтується рішення суду першої інстанції це протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 186329 від 12.10.2019 року, який складено з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП.
Вважає, що судом першої інстанції було порушено його право на всебічний і повний розгляд справи, та відхиллено його клопотання, також він не погоджується з думкою судді щодо визнання факту керування транспортним засобом, саме з підстав неоскарження складеної відносно нього постанови за їзду без шолома, оскільки вважає, це його право а не обов`язок, а також обґрунтовує це фінансовими витратами.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвокатат Вишковського Є.Л., які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до вимог статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Частиною 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є лише водій транспортного засобу, тобто особа, яка ним керує. Тобто предметом доказування між іншим є те, що певна особа саме керувала транспортним засобом будучи при цьому в стані алкогольного (наркотичного, тощо) сп`яніння, або за певними ознаками можна вважати, що керуючи транспортним засобом перебувала в такому стані при відмові від проходження відповідного огляду.
Як пояснив ОСОБА_1 апеляційному суду, 12.10.2019 року він не керував мотоциклом Viper V250, державний номер НОМЕР_1 , оскільки він був не справний та не заводився, наголошував, що штовхав його зі свого гаражного кооперативу до іншого, де здійснюється ремонт мотоциклів.
В судовому засіданні було відтворено наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудних камер поліцейських, та встановлено, що відеозапис починається з того, як ОСОБА_1 , який стоїть окремо від транспортного засобу в присутності двох свідків працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 пояснював свідкам та працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом, оскільки він не заводиться, тому не повинен проходити огляд на стан сп`яніння. Також згідно вказаного відеозапису вбачається, як працівник поліції спілкуючись із ОСОБА_1 вказує, що дійсно ОСОБА_1 намагався завести мотоцикл, товкаючи його зі своїм товаришем. Таким чином, оглянувши цей відеозапис слід прийти до висновку, що працівники поліції не бачили, щоб ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який би рухався завдяки увімкненому двигуну. Вони не вказують, що ними встановлені будь-які особи, які би бачили це. 
Будь-яких доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України саме керував мотоциклом матеріали справи не містять. 
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 3 статті 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Приймаючи до уваги вище викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , посилання останнього, що він не був водієм нічим не спростовані, тому беручи до уваги положення ст. 62 Конституції України, апеляційний суд вважає, що постанова суду від 04.12.2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 62 Конституції України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 04.12.2019 року у відношенні ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Постанова набрала законної сили 11.02.2020 року.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П.Цілюрик