УХВАЛА

23 січня 2020 року 
м. Київ

Справа №  904/960/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Волковицької Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Могила С. К., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Органу самоорганізації населення "Будинковий комітет "Лідер" будинку №46 по вул. Набережній Перемоги"
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2019 у справі
за позовом Фонду Державного майна України 
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП КОМФОРТ",
2) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Перемога 46",
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Орган самоорганізації населення "Будинковий комітет "Лідер" будинку №46 по вул. Набережній Перемоги",
2) Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради, 
про визнання недійсним договору дарування, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння,
особа, яка звернулась з апеляційною скаргою - фізична особа ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:
21.01.2020 до Касаційного господарського суду надійшла касаційна скарга Органу самоорганізації населення "Будинковий комітет "Лідер" будинку №46 по вул. Набережній Перемоги" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2019 у справі № 904/960/19, надіслана скаржником поштою через відповідний апеляційний суд. 
Касаційна скарга Органу самоорганізації населення "Будинковий комітет "Лідер" будинку №46 по вул. Набережній Перемоги" від 08.01.2020 б/н направлена до Касаційного господарського суду разом з актом від 13.01.2020 № 7/20, відповідно до якого вказана касаційна скарга отримана Центральним апеляційним господарським судом без доказу сплати судового збору, зазначеного у додатку.
Подана касаційна скарга Органу самоорганізації населення "Будинковий комітет "Лідер" будинку №46 по вул. Набережній Перемоги" не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти, розміри ставок судового збору, порядок сплати та звільнення від сплати судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".
Підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Згідно з положеннями пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позовну заяву у цій справі подано у 2019 році, предметом спору якої є одна вимога немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру, а саме: визнання недійсним договору дарування, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.
За змістом частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 установлено у розмірі          1 921,00 грн.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 163 ГПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.
Оскаржуваною постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.11.2019 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2019 про задоволення позовних вимог у справі № 904/960/19 скасовано; провадження у справі закрито.
Оскаржуючи рішення апеляційного суду, скаржник просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позову.
Отже, за подання касаційної скарги скаржник має сплатити судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, яка містить одну немайнову та дві майнові вимоги з урахуванням вартості спірного майна, що становить 79 973,00 грн, а також встановленої мінімальної ставки судового збору у майнових спорах, а саме 11 526,00 грн (1 921,00 грн х 3) х 200 %).
Проте, в порушення зазначених вимог, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
У зв`язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги скаржнику слід надати докази сплати судового збору у сумі                           11 526,00 грн, який має бути перерахований за такими реквізитами УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".
Відповідно до положень частин першої та другої статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Крім того, частиною третьою статті 288 ГПК України передбачена можливість поновлення строку на касаційне оскарження у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.
Частиною першою статті 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Повний текст оскаржуваної постанови Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2019 складено 28.11.2019, отже з цього дня почався перебіг двадцятиденного строку, встановленого для її оскарження в касаційному порядку. Таким чином, останнім днем для подання касаційної скарги на вказане судове рішення було 18.12.2019, після якого процесуальний строк вважається таким, що пропущений.
Касаційну скаргу Органу самоорганізації населення "Будинковий комітет "Лідер" будинку №46 по вул. Набережній Перемоги" надіслано поштою через відповідний апеляційний суд 10.01.2020, що підтверджується поштовим конвертом, тобто після закінчення строку встановленого для подання касаційної скарги, передбаченого ГПК України.
У поданій касаційній скарзі викладено заяву Органу самоорганізації населення "Будинковий комітет "Лідер" будинку №46 по вул. Набережній Перемоги" про поновлення строку на касаційне оскарження рішення суду попередньої інстанції у зв`язку з отриманням постанови Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2019 у даній справі 20.12.2019, а також до скарги додано докази отримання оскаржуваної постанови в підтвердження поважності наведених підстав пропуску встановленого строку касаційного оскарження.
Розглянувши вищевказану заяву, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки наведені у заяві доводи не є поважними, з огляду на те, що надіслана 10.01.2020 касаційна скарга в розумінні положень ГПК України про обчислення процесуальних строків подана поза межами двадцятденного строку подання касаційної скарги, який рахується з дня вручення скаржнику оскаржуваного судового рішення, та у даному випадку сплив 09.01.2020.
Крім цього, з тексту оскаржуваної постанови вбачається, що представник Органу самоорганізації населення "Будинковий комітет "Лідер" будинку №46 по вул. Набережній Перемоги" був присутній у судовому засіданні в апеляційному суді у день проголошення вступної та резолютивної частини постанови, тому скаржник мав знати про прийняття оскаржуваного рішення та скориставшись наданим йому правом, міг отримати копію судового рішення на підставі поданої ним 28.11.2019 заяви, що знаходиться в матеріалах справи, а також вчасно подати касаційну скаргу.
Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами, в тому числі правом участі в судовому процесі через самопредставництво та (або) через представника.
Слід зауважити, що можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов`язується із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обставини наведені у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження неповажними і такими, що не дають підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, оскільки вони мають суб`єктивний характер, адже можливість вчасного подання касаційної скарги без порушень норм чинного законодавства залежала виключно від волевиявлення самого скаржника.
Скаржником також не надано жодних переконливих доказів на підтвердження наявності особливих і непереборних обставин, що перешкоджали скаржнику  звернутися з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2019 у справі № 904/960/19 в межах встановлених строків.
Відтак, зазначені скаржником доводи в обґрунтування заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, визнаються судом неповажним та таким, що не дають підстав для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Відповідно до частини третьої статті 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
З огляду на викладене, касаційна скарга Органу самоорганізації населення "Будинковий комітет "Лідер" будинку №46 по вул. Набережній Перемоги" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2019 у справі № 904/960/19 підлягає залишенню без руху на підставі частин другої та третьої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначених недоліків, шляхом надання суду: доказів сплати судового збору у сумі 11 526,00 грн; заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення і наданням відповідних доказів на підтвердження цих підстав.
Керуючись статтями 119, 174, 234, 288, 290-292 ГПК України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Органу самоорганізації населення "Будинковий комітет "Лідер" будинку №46 по вул. Набережній Перемоги" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2019 у справі № 904/960/19 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали скаржникові.
2. Роз`яснити Органу самоорганізації населення "Будинковий комітет "Лідер" будинку №46 по вул. Набережній Перемоги", що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, касаційну скаргу буде повернуто або у відкритті касаційного провадження буде відмовлено на підставі положень пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України.
3. Копію цієї ухвали надіслати скаржникові. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Н. О. Волковицька

Судді                                                                                          Т. Б. Дроботова

С. К. Могил