Номер провадження: 33/813/250/20
Номер справи місцевого суду: 522/20767/19 
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В. 
Доповідач Черевко П. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        11.02.2020 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Черевко П.М., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн. та стягнуто судовий збір 384, 40 грн. на користь держави, - 
встановив:
21.11.2019 року приблизно о 15 годині 05 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1 , в м. Одесі, при виїзді із прилеглої території, навпроти будинку №10«Б» вулиці Маршала Говорова, не надав переваги у русі транспортному засобу «Jeep Wrangler» д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась по вулиці Маршала Говорова, внаслідок чого відбулось зіткнення.
В результаті порушення ОСОБА_1 п.10.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306, указані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн. та стягнуто судовий збір 384, 40 грн. на користь держави.
ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувану постанову суду винесено на основі невірно складених матеріалів справи, що призвело до несправедливого висновку про притягнення скаржника до адміністративної відповідальності..
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову без змін.
Відповідно до п.1 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
У відповідності до ст.245 КУпАП районний суд всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи, правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Суд умотивовано кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що для вирішення справи по суті є достатньо доказів, які дозволяють суду, встановити обставини, які встановлені ст. 280 КУпАП, а тому проведення експертизи, а також направлення справи на доопрацювання до органів поліції є недоцільним.
Так, відповідно п. 10.1. «Правил дорожнього руху», затверджених постановою від 10 жовтня 2001 р. № 1306 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
Встановлено, що водій ОСОБА_2 рухався по головній дорозі зі сторони по вул. вул. Маршалоа Говорова в м. Одеса, водій ОСОБА_1 здійснював виїзд з двору будинку №10 Бна вул. Маршала Говорова. Знак пріоритету при виїзді з даної дороги відсутній.
Пунктом 10.2. Правил дорожньою руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 передбачено, що виїжджаючи на дорогу із дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен дати дорогу транспортним засобам і пішоходам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги -пішоходам і велосипедистам, напрямок руху яких він перетинає.
Також правила дорожнього руху, які кожен водій повинен неухильно дотримуватися, містять положення, що регулюють проїзд нерегульованого перехрестя. Так, відповідно до п.16.15 ПДР якщо неможливо визначити наявність покриття на дорозі (темна пора доби, грязь, сніг тощо), а знаки пріоритету відсутні, водій повинен вважати, що перебуває на другорядній дорозі.
Згідно 16.11. на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
На підставі викладеного, обґрунтованим є висновок суду, що в порушення п.10.2 ПДР, а саме, не надав переваги в русі автомобілю «Jeep Wrangler» д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення транспортних засобів.
Факт вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №167191 від 21.11.2019 року;
- схемою з місця ДТП від 21.11.2019 р.
Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка, не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права які б призвели до неправильного вирішення справи.
Додані до апеляційної скарги пояснення ОСОБА_3 суд не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні жодні належні та допустимі докази того, що дана особа є свідком зазначених подій, а також відступні докази того, що долучені до апеляційної скарги пояснення було надано саме ОСОБА_3 .
В зв`язку з викладеним, прихожу до висновку, що постанова районного суду є законною і обґрунтованою. Підстав для скасування чи зміни постанови не встановлено, а апеляційна скарга за викладених обставин повинна бути залишена без задоволення.
На підставі викладеного й керуючись ст.293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн. та стягнуто судовий збір 384, 40 грн. на користь держави – залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського 
       апеляційного суду:                 П.М. Черевко