Номер провадження: 22-ц/813/2146/20 
Номер справи місцевого суду: 500/6591/18
Головуючий у першій інстанції Присакар О. Я.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П.,
за участю секретаря - Віцько А. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Ізмаїльської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, -

ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Ізмаїльського міськрайонного суду із позовом до Ізмаїльської міської ради Одеської області та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області від 31.08.2018 року про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд.
02.10.2018 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із заявою про забезпечення позову. В своїй заяві просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Ізмаїльській міській раді Одеської області затверджувати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити Відділу Держгеокадастру у м. Ізмаїл Одеської області приймати, реєструвати, опрацьовувати документацію із землеустрою, підготувати та видавати висновок про погодження документації з землеустрою, на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити проведення реєстраційних дій у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме реєстрацію права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та видавати правовстановлюючий документ на зазначену земельну ділянку.
В обґрунтування вимог заяви заявник зазначив, що відповідачем - Ізмаїльською міською радою Одеської області надано відповідачу ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд. Такі дії відповідачів зможуть вплинути на право позивача ОСОБА_2 з використання належної їй земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки при проведенні робіт з землеустрою та при затвердженні проекту землеустрою заявленої площі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 0,0267 га, буде зменшена площа земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та унеможливить виконання рішення суду про скасування рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області 35 сесії VII скликання від 31 серпня 2018 року №4069 про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.
Заборонено Ізмаїльській міській раді Одеської області затверджувати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення спору по суті.
В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову - відмовлено.
В порядку зустрічного забезпечення, зобов`язано позивача ОСОБА_2 (протягом десяти днів з дня підписання цієї ухвали внести на депозитний рахунок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 5000 (п`ять тисяч) гривень та подати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.
Ухвалу суду першої інстанції вмотивовано тим, що забезпечення позову шляхом заборони Ізмаїльській міській раді Одеської області затверджувати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є доцільним, достатнім та співрозмірним позовній вимозі, оскільки при проведенні робіт з землеустрою та при затвердженні проекту землеустрою заявленої площі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1  в розмірі 0,0267 га, може буде зменшена площа земельної ділянки, що розташована за адресою:  АДРЕСА_2  та унеможливить виконання, у разі задоволення позову  ОСОБА_2 , рішення суду про скасування рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області 35 сесії VII скликання від 31 серпня 2018 року №4069 про надання  ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Також з ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року вбачається, що не підлягають задоволенню вимоги представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову в частині заборонити Відділу Держгеокадастру у м. Ізмаїл Одеської області приймати, реєструвати, опрацьовувати документацію із землеустрою, підготовувати та видавати висновок висновок про погодження документації з землеустрою, на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та заборони проведення реєстраційних дій у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме реєстрацію права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та видавати правовстановлюючий документ на зазначену земельну ділянку, в зв`язку з тим, що заборона Ізмаїльській міській раді Одеської області затверджувати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 є достатнім заходом, який дозволить здійснити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
25 жовтня 2018 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року, відповідно до якої відповідач просить скасувати ухвалу в частині зустрічного забезпечення позову та постановити нове рішення, яким в порядку зустрічного забезпечення позову зобов`язати позивача ОСОБА_2 (протягом десяти днів з дня підписання цієї ухвали внести на депозитний рахунок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 70 000 (сімдесят тисяч) гривень та подати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення протягом двох банківських днів з моменту внесення вказаної суми.
При цьому посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову була постановлена з суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що «сусідські війни» між позивачем та відповідачем тривають вже давно, за цей час позивачка неодноразово порушувала закон, програла безліч судових процесів за браком доказів.
Також зазначає, що рішенням у справі №500/4172/16-ц були скасовані всі рішення Ізмаїльської міської ради завдяки яким позивач зареєструвала своє право власності на сусідську земельну ділянку, а отже порушення прав та інтересів , на які в своїй заяві посилалась позивачка, носять надуманий та безпідставний характер.
21 січня 2019 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 було подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
При цьому посилається на те, що саме відповідачем ведуться «сусідські війни» та Сеньшин не маючи ніяких правовстановлюючих документів на земельну ділянку ввів в експлуатацію самовільне будівництво, самовільно зняв вимощення біля стіни домівки ОСОБА_2 та заливав воду під стіну домівки позивачки.
Зазначає, що ствердження відповідача щодо вчинення ОСОБА_2 кримінальних правопорушень не відповідають дійсності.
Наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні докази наявності підстав для зустрічного забезпечення позову та відповідачем не надані докази щодо можливого понесення збитків, внаслідок зустрічного забезпечення саме у розмірі 70 000 гривень.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла таких висновків.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.
Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду і вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).
Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до вимог частини першої та другої статті 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Причому зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.
Відповідно до частини шостої статті 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. 
Перелік випадків, у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений частиною третьою статті 154 ЦПК України та є вичерпним. Так, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
Частиною одинадцятою статті 154 ЦПК України визначено можливість оскарження ухвали про зустрічне забезпечення - разом із ухвалою про забезпечення позову або окремо.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не здійснює розгляд справи по суті, а лише вирішує питання забезпечення можливості виконання рішення суду по суті в разі задоволення позову.
Вирішуючи питання про зустрічне забезпечення позову, суд вирішує питання забезпечення можливості позивача відшкодувати збитки, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
Оскаржуваною ухвалою в порядку зустрічного забезпечення зобов`язано позивача ОСОБА_2 (протягом десяти днів з дня підписання цієї ухвали внести на депозитний рахунок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 5000 (п`ять тисяч) гривень та подати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.
Зустрічне забезпечення повинно бути співмірним саме заходам забезпечення позову та розміру збитків, яких може зазнати відповідач безпосередньо у зв`язку із забезпеченням позову.
Основним доводом апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції було невірно надано оцінку всім судовим процесам між сторонами та визначено розмір зустрічного забезпечення позову у сумі 5 000 гривень.
Разом з тим, апелянт вказує, що розмір збитків, які цим самим забезпеченням позову та самим позовом завдано він оцінює в 70 000 гривень.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (ст.ст. 77-80 ЦПК України).
В матеріалах справи відсутні докази наявності підстав для зустрічного забезпечення позову та відповідачем не надані докази щодо можливого понесення збитків, внаслідок зустрічного забезпечення саме у розмірі 70 000 гривень
Доводи апелянта про те, що порушення прав та інтересів, на які в заяві про забезпечення позову посилалась ОСОБА_2 носять надуманий та безпідставний характер не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки ухвала Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року в частині забезпечення позову апелянтом не оскаржується.
Таким чином, висновок суду першої інстанції ґрунтується на вимогах закону та узгоджується з матеріалами справи у зв`язку із чим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Ізмаїльської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 24 січня 2020 року.

Головуючий:                                                         О. В. Князюк

       Судді:                                                                         А. П. Заїкін

                                                                        О. М. Таварткіладзе