Справа № 454/1558/17                                Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю. 
Провадження № 22-ц/811/3020/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 січня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Мікуш Ю.Р.
Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.
Секретар Іванова О.О.
З участю: відповідача ОСОБА_1 та її адвоката Чернявського Р.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 454/1558/17 за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 08 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -
в с т а н о в и в :
В провадженні Сокальського районного суду Львівської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Поторицької сільської ради, третя особа: ОСОБА_1  про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Постановою Верховного суду від 08.05.2019р. рішення суду першої інстанції та Апеляційного суду Львівської області скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
26.06.2019 року у даній цивільній справі замінено первісного відповідача - Поторицьку сільську раду належним відповідачем - ОСОБА_1 .
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина. Позивач є дочкою померлої та є спадкоємцем першої черги, фактично останніх три роки постійно проживала разом із матір`ю, доглядала її та утримувала господарство. Зазначає, що фактично спадщину прийняла, так як проживала із матір`ю, користується всім спадковим майном, доглядає за житлом, обробляє земельні ділянки, а тому вважала, що проблем із прийняттям спадщини не буде. Крім цього, матір`ю 15.02.2015р. складено заповіт, яким вона все належне їй майно заповіла позивачці. Позивач звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено з причини пропуску шестимісячного строку необхідного для подання заяви про прийняття спадщини. Просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері строком на два місяці.  
Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.
Рішення оскаржила позивач ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що нотаріус в порушення вимог ст.63 Закону України «Про нотаріат» не повідомила її про відкриття спадщини. Крім цього, звертає увагу, що шестимісячний строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після матері сплив 09 травня 2016 року, а позов поданий до суду 19 червня 2017 року, тобто пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку суд має врахувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Зазначає, що неповідомлення її про наявність заповіту можна вважати об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї як спадкоємця на вчинення відповідних дій. Суд першої інстанції повністю проігнорував принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити. 
Відповідно до ст. 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) 26.12.2019 року представником відповідача адвокатом Чернявским Р.І. надіслано Відзив на апеляційну скаргу (далі Відзив). У Відзиві заперечує доводи апеляційної скарги, просить відмовити у їх задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Апелянт ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоч неодноразово повідомлялася судом за відомою суду адресою місця проживання.
Відповідно до частини другої ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши заперечення відповідача ОСОБА_1 та її адвоката Чернявського Р.І. з приводу апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 08 серпня 2019 року  без змін.
Матеріалами справи та судом встановлено, що Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Із копії заповіту, посвідченого 05.02.2015р. секретарем виконкому Поторицької сільської ради, встановлено, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження та все своє майно заповіла дочці - ОСОБА_2 .
Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та спадкодавцем - ОСОБА_3    підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Також із матеріалів справи встановлено, що 09.06.2017р. ОСОБА_1 подала заяву приватному нотаріусу Сироїд Г.І., про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка є її матір`ю. Одночасно в заяві вказує на наявність іншого спадкоємця - ОСОБА_2 .    
Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та спадкодавцем - ОСОБА_3    підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .
Із довідки виконкому Поторицької сільської ради №604 від 09.05.2017р., встановлено, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була власником 1/3 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 . На день смерті згідно погосподарської книги за вказаною адресою проживали і зареєстровані: дочка - ОСОБА_1 , зять - ОСОБА_4 та онука - ОСОБА_5 .
Відповідно до довідки, підписаної п`ятьма свідками, ОСОБА_2 останніх п`ять років не проживала та не вела господарство з матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1 . Тому довідку видану 10.11.2016р. виконавчим комітетом Поторицької сільської ради вважають недостовірною та такою, що не відповідає дійсності.
Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Отже, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.
Суди відкривають провадження у таких справах у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В постанові Верховного Суду України 26.09.2012 року по справі №6-85цс-12 зазначається, що правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Ця позиція Верховного Суду України є обов`язковою для всіх судів у відповідності з ч.4 ст.263 ЦПК України.
Відповідно до правової позиції викладеної в Постанові Верховного Суду України від 6 лютого 2013 року у справі 6-167цс 12 прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції правильно зазначив,   що об`єктивних, непереборних, істотних труднощів у позивача для вчинення ним дій по поданню до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері не було. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо.
Посилання апелянта на те, що вона фактично прийняла спадщину оскільки проживала з спадкодавцем до дня його смерті є голослівним та спростовується наявними матеріалами справи, зокрема довідкою виконавчого комітету №604 від 29.05.2017 року.
Із врахуванням вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Згідно ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За приписами ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Такий правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №  592/9058/17-ц.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права(ст.375 ЦПК).
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п. 1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 08 серпня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 29 січня 2020 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк