ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2020 року	Львів	Справа № 260/598/19 пров. № А/857/1796/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,
за участі секретаря судового засідання      Федак С.Р.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 грудня 2019 року (головуючого судді Іванова А.П., ухвалене у відкритому судовому о 14 год. 03 хв. в м. Ужгород час складення повного тексту рішення не вказано) у справі №260/598/19 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування протоколу та постанови у справі про порушення митних правил,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26.04.2019 звернувся в суд з позовом до Державної фіскальної служби України в Закарпатській області (управління протидії митним правопорушенням та міжнародної противодії) в особі державного інспектора ВМО №2 митного поста «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС Рішко Д.М. та в.о. начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної протидії Кухар А.В. в якому просить скасувати протокол про порушення митних правил №0850/30500/17 від 12 лютого 2019 року та постанову в справі про порушення митних правил №0850/30500/19 від 25 березня 2019 року, а відповідно до письмових пояснень від 23.12.2019 просив визнати протиправною та скасувати постанову Закарпатської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №0850/30500/19 від 25 березня 2019 року.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні позову.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов. 
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Сторони в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 КАС України.
Згідно з частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що постановою в справі про порушення митних правил №0850/30500/19 від 25.03.2019 визнано позивача ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 481 Митного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - МК України) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. (аркуші справи 16-19).
Вказана постанова від 25.03.2019 винесена за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил №0850/30500/19 від 12.02.2019 щодо ОСОБА_1 за частиною 3 статті 481 МК України (аркуші справи 11-15).
Із змісту вказаних матеріалів справи про порушення ОСОБА_1 митних правил видно, що 12.02.2019 о 20 год. 42 хв. у зону митного контролю ділянки «виїзд з України» митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, на смугу руху «зелений коридор», заїхав автомобіль «VW» модель «SHARAN», реєстраційний номер Чехії НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 . Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: ПІК АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, внаслідок чого встановлено, що 27.12.2018 через пункт пропуску «Ужгород-Вишнє Нємецке» митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2 ввіз на митну територію України вищевказаний транспортний засіб з метою тимчасового ввезення. Відповідно запису в базі даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС Перебзяком В.М. було оформлено зобов`язання про зворотнє вивезення зазначеного транспортного засобу № ЦА305100/2018/5816 від 27.12.2018, в якому він зобов`язувався вивезти вищезазначений транспортний засіб у термін до 28.12.2018. При цьому фактично транспортний засіб був доставлений на митний пост 12.02.2019, тобто із запізненням більше ніж на 10 діб.
Згідно з наданих ОСОБА_1 пояснень, транспортний засіб марки «VW» модель «SHARAN», реєстраційний номер Чехії НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 знаходився на ремонті на СТО у зв`язку з поломкою такого.
На підтвердження поломки транспортного засобу громадянином ОСОБА_1 було надано: Довідку №19/0112 від 12.02.2019, видану ФОП « ОСОБА_3 »; Акт виконаних робіт №19/01771 від 12.02.2019; Розрахункову квитанцію №0001 від 12.02.2019; копію Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП «Гецянин Н.В.». 
Також ОСОБА_1 , 27.12.2018 звертався до Закарпатської митниці ДФС з повідомленням про поломку транспортного засобу.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.
Відповідно до частини 1 статті 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. 
Частиною 1 статті 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. 
Згідно із пунктом 5 частини 4 статті 380 МК України громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов`язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни.
Відповідно до статті 103 МК України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Згідно із частиною 6 статті 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Частина 7 статті 380 МК України передбачає, що у разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання органам доходів і зборів власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим відмови на користь держави чи знищення або руйнування.
За правилами частини 3 статті 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З наведеного вбачається, що у позивача був обов`язок, скориставшись митним режимом тимчасового ввезення транспортного засобу, вивезти за межі митної території України автомобіль марки «VW» модель «SHARAN», реєстраційний номер Чехії НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 до 28.12.2018 включно, що не заперечується сторонами.
Проте, позивач вивіз автомобіль за межі митної території України лише 12.02.2019, чим порушив вимоги чинного законодавства, а саме частину 3 статті 481 МК України.
Колегія суддів враховує, що згідно з частиною 1 статті 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.
Частиною першою статті 192 МК України встановлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.
Отже, виходячи зі змісту наведених норм, перевізник звільняється від відповідальності за статтею 481 МК України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасного (до закінчення встановленого строку тимчасового ввезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події.
В той же час, у випадках, коли МК України або іншими актами законодавства України з питань державної митної справи передбачено надання митному органу документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили, застосовуються положення розділу 8 («Підтвердження факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили») «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 за №1669/21981 (далі - Порядок №657), відповідно до пункту 2 якого факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.
Залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції (пункт 3 розділу 8 Порядку №657).
Згідно з пунктом 5 розділу 8 Порядку №657 якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.
За змістом пункту 6 розділу 8 Порядку №657 у випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.
З аналізу зазначених правових норм слідує, що підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене частиною третьою статті 481 МК України, є часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем, внаслідок саме аварії чи дії обставин непереборної сили, настання яких має бути належним чином підтверджено (доведено) та про них вчасно (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) має бути повідомлено митний орган шляхом подання письмової заяви із зазначенням обставин події, місцезнаходження транспортного засобу, а також надання інформації, яка надає можливість ідентифікувати такий транспортний засіб.
Тобто, особа, яка позбавлена можливості виконати свої обов`язки передбачені митним законодавством щодо транспортного засобу який перебуває під митним контролем має здійснити певний алгоритм дій які підтверджують настання аварії чи обставин непереборної сили. Це належне підтвердження настання таких обставин та вчасне письмове повідомлення про них митному органу.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 11 грудня 2018 року у справі №461/3006/17, від 10 грудня 2019 року у справі №559/1094/17.
З аналізу зазначених вище норм видно, що законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків тимчасового ввезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Позивачем надано документи, які, на його думку, підтверджують наявність обставин непереборної сили, а саме довідку №19/0112 від 12.02.2019, видану ФОП « ОСОБА_3 »; Акт виконаних робіт №19/01771 від 12.02.2019; Розрахункову квитанцію №0001 від 12.02.2019 року; копію Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП «Гецянин Н.В.», які свідчать про те, що вказаний автомобіль знаходився на ремонті на СТО ФОП ОСОБА_3 у с. Минай, у зв`язку з ремонтом системи зчеплення та приводу автомобіля в період з 31.12.2018 до 12.02.2019.
Крім того, позивач заявою від 27.12.2018, повідомив відповідача про те, що ввезений ним автомобіль неможливо вивезти у встановлені терміни, через його поломку та знаходження на ремонті та вказав що місце перебування транспортного засобу йому не відоме.
З аналізу наданих документів встановлено, що знаходження автомобіля на СТО було зумовлено діагностикою автомобіля, заміною к-кта зчеплення, заміною підшипника, заміною шарніра, заміною пильовика, заміною сальника півосі (аркуші справи 23-23). 
Проте, апеляційний суд звертає увагу на те, що зміст вказаних доказів щодо ремонту транспортного засобу не містить інформації про те, що ремонт транспортного засобу «VW» модель «SHARAN» був вимушеним чи зумовлений наслідком аварії або дії обставин непереборної сили, тобто надані позивачем докази не є належними та достатніми для засвідчення несправності автомобіля, що могла перешкодити його вивезенню за межі митної території України в строки, визначені законодавством та щодо вимог, яких він погодився в митній декларації для письмого декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності від 27.12.2018, що також засвідчено його особистим підписом про оформлення зобов`язання про зворотнє вивезення ТЗ від 27.12.2018 №UA305100/2018/2816 до 28.12.2018 (аркуш справи 48-49).
Така поломка автомобіля не є в розумінні норм МК України аварією чи дією обставин непереборної сили, з чим законодавець пов`язує обставини звільнення від відповідальності за порушення митних правил.
Вихід із ладу транспортного засобу та його подальший ремонт не можуть бути прирівняні до аварії або обставин непереборної сили, оскільки обов`язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність, а аварії - небезпечна подія техногенного характеру. Окрім цього колегія суддів погоджується із викладеними сумнівами суду першої інстанції щодо твердження позивача ОСОБА_1 , в тому числі викладене в заяві від 27.12.2018, про неможливість своєчасного вивезення транспортного засобу, у зв`язку з поломкою такого, оскільки: по-перше, транспортний засіб, згідно з протоколу про порушення митних правил №085030500/17 від 12.02.2019 був ввезений ОСОБА_1 через п/п «Ужгород-Вишнє Нємєцке» митного посту «Ужгород» Закарпатської ДФС 27.12.2018, що свідчить про його справність; по-друге, того ж дня, 27.12.2018 ОСОБА_1 подано заяву до Закарпатської митниці ДФС про неможливість своєчасного вивезення транспортного засобу, у зв`язку з поломкою такого без зазначення місця перебування транспортного засобу; по-третє, згідно з довідки СТО №19/0112 від 12.02.2019, виданою ФОП ОСОБА_3 на ремонт автомобіль був доставлений лише 31.12.2018, хоча за твердженням ОСОБА_1 поломка відбулася 27.12.2019.
Також, позивачем не надано жодних доказів того, що автомобіль фактично потребував ремонту до ввезення його на Україну і він фізично не міг здійснити необхідний ремонт транспортного засобу, ще до моменту ввезення останнього на митну територію України.
Враховуючи наведені норми митного законодавства та встановлені фактичні обставин справи, суд апеляційної інстанції констатує, що сам по собі факт перебування автомобіля на ремонті не підтверджує факту аварії чи обставин непереборної сили та в контексті статті 192 МК України не перериває, встановлений частиною третьою статті 380 МК України строк тимчасового ввезення для автомобільного транспорту.
Перебування транспортного засобу позивача в ремонті, на переконання колегії суддів, не було спричинене аварією, дією обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, тому положення частини першої статті 460 МК України до спірних правовідносин застосовані бути не можуть.
Така позиція висловлена Верховним Судом, зокрема в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №569/4632/16-а, від 04 грудня 2018 року у справі №308/6634/16-а, від 05 березня 2019 року у справі №448/391/16-а, від 02 квітня 2019 року у справі №455/417/16-а, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
Колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова відповідача у справі про порушення митних правил № 0850/30500/19 від 25.03.2019 є законною та не підлягає скасуванню, оскільки така була прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та митним законодавством України із з`ясування всіх обставин справи, підстав для її скасування скаржником не доведено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, мотивація наведена у апеляційній скарзі, не дає адміністративному суду апеляційної інстанції підстави для постановлення висновків, які спростовують правову позицію суду першої інстанції.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно частини 3 статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст. 268, 271, 272, 286, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 грудня 2019 року у справі №260/598/19 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не оскаржується.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                В.В. Гуляк

                                                                                            Р.Й. Коваль