ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 січня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/2278/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Будішевської Л.О.
суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.
при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.

за участю представників учасників справи:
від ТОВ «УГЕЗ» -Друганова В.А.,
від ТОВ «МАЯК-ПІВДЕНЬ» - Ричков М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЯК-ПІВДЕНЬ»
на рішення господарського суду Одеської області від 14.11.2019, ухвалене суддею Лічманом Л.В., м. Одеса, повний текст складено 20.11.2019
у справі № 916/2278/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УГЕЗ»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЯК-ПІВДЕНЬ»
про стягнення 499840,87 грн.
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УГЕЗ» (далі ТОВ «УГЕЗ») звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЯК-ПІВДЕНЬ» (далі ТОВ «МАЯК-ПІВДЕНЬ»), в якому просило суд (з урахування заяви про збільшення розміру позовних вимог) стягнути з останнього 499840,87 грн., з яких: 330700 грн. пені, 93267,20 грн. інфляційних втрат та 75873,67 грн. 3% річних.
Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №ДГ-0000007 від 02.01.2019 в частині своєчасної сплати вартості поставленої позивачем сировини.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначив, що у договорі сторонами визначено ціну за сировину, але не визначено одиницю виміру, за яку встановлена така ціна. Позивачем не надано доказів існування рахунків-фактур, відповідно до яких мали бути сплачені грошові кошти за договором поставки. Відповідачем не отримано товар, у зв`язку з несвоєчасною оплатою якого заявлено позов, а підписи, проставлені на накладних, не співпадають з підписами представників, які містяться в довіреностях на право отримання товару.
Рішенням господарського суду Одеської області від 14.11.2019 у справі № 916/2278/19 позов ТОВ «УГЕЗ» задоволено частково, стягнуто з ТОВ «МАЯК-ПІВДЕНЬ» на його користь 494945,94 грн., з яких: 326537,90 пені, 75873,67 грн. 3% річних та 92534,37 грн. інфляційних втрат, а також 7424,19 грн. витрат по сплаті судового збору та 18813,93 грн. - на професійну правничу допомогу.
Місцевий господарський суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачем умов договору поставки в частині своєчасної сплати вартості поставленої позивачем сировини. Суд також зазначив, що факт наявності у відповідача обов`язку оплатити вартість товару, на який позивачем в даному випадку нараховано 3% річних, пеню та інфляційні втрати, встановлено рішенням господарського суду Одеської області від 20.05.2019, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.09.2019 у справі №916/662/19.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та інфляційних втрат, суд першої інстанції зазначив про його помилковість, здійснив власний, відповідно до якого стягненню з відповідача підлягає 326537,90 пені та 92534,37 грн. інфляційних втрат.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що суд безпідставно не прийняв до уваги доводи відповідача про те, що договір, на який посилається ТОВ «УГЕЗ» у позовній заяві, укладений із порушенням його істотних умов, зокрема, у договорі сторонами визначено ціну за сировину, але не визначено одиницю виміру, за яку встановлена така ціна, а також не визначено строки поставки товару з моменту усної заяви покупця.
Суд також помилково не прийняв до уваги доводи відповідач про те, що відповідачем не було отримано товар за спірними накладними, а підписи, проставлені на накладних, не співпадають з підписами представників, які містяться в довіреностях на право отримання товару.
Крім того, судом протиправно проігноровані доводи відповідача щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи викладене, ТОВ «МАЯК-ПІВДЕНЬ» просило скасувати рішення господарського суду Одеської області від 14.11.2019 у справі № 916/2278/19, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «УГЕЗ» відмовити у повному обсязі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 за апеляційною скаргою ТОВ "МАЯК-ПІВДЕНЬ" відкрито апеляційне провадження, встановлено ТОВ "УГЕЗ" строк до 28.12.2019 для подання відзиву на апеляційну скаргу, роз`яснено учасникам справи про їх право у строк до 28.12.2019 подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань. Витребувано у господарського суду Одеської області матеріали справи № 916/2278/19.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.12.2019 справу № 916/2278/19 призначено до розгляду на 23.01.2020 о 11:30 год.
02.01.2020 від ТОВ "УГЕЗ" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість.
В судове засідання 23.01.2020 з`явились представники учасників справи.
Представник ТОВ «МАЯК-ПІВДЕНЬ» просив апеляційну скаргу задовольнити,  рішення господарського суду Одеської області від 14.11.2019 у справі № 916/2278/19 скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «УГЕЗ» відмовити у повному обсязі.
Представник ТОВ «УГЕЗ» заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників учасників справи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.
Предметом спору у даній справі є вимога ТОВ «УГЕЗ» стягнути з ТОВ «МАЯК-ПІВДЕНЬ» 499840,87 грн., (330700 грн. пеня, 93267,20 грн. інфляційні втрати та 75873,67 грн. 3% річних) з підстав неналежного виконання відповідачем умов договору в частині своєчасної сплати вартості поставленої позивачем сировини.
Частково задовольняючи позов, місцевий господарський суд дійшов висновку, зокрема, про неналежне виконання відповідачем умов договору в частині своєчасної сплати вартості поставленої позивачем сировини. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів даної справи, 02.01.2019 між ТОВ «УГЕЗ» (постачальник) та ТОВ «МАЯК-ПІВДЕНЬ» (покупець) укладено договір поставки №ДГ-0000007 (договір), згідно п. 1.1 якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити продукцію (сировину), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити таку сировину.
Постачальник відвантажує сировину на адресу покупця за цінами, вказаними у цьому договорі. Загальна вартість сировини визначається у видаткових накладних (п. 2.1 договору).
Постачальник має право поставити товар покупцю без попередньої оплати. В такому випадку покупець зобов`язаний здійснити оплату в розмірі 100% вартості поставленого товару у строк не більше 5 (п`яти) банківських днів з моменту поставки (п. 5.4 Договору).
У разі порушення умов цього договору щодо строків поставки та/або оплати, винна сторона сплачує другій стороні неустойку у розмірі облікової ставки НБУ, діючої на момент виникнення такого порушення, за кожен день прострочки від суми несплати або від суми непоставленої сировини (п. 7.3 договору).
Судовою колегією встановлено, що рішенням господарського суду Одеської області від 20.05.2019 у справі № 916/662/19, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.09.2019, задоволено позов ТОВ «УГЕЗ» та стягнуто з ТОВ «МАЯК-ПІВДЕНЬ», зокрема, 3707347,91 грн. 
Зі змісту вказаного рішення вбачається, що предметом спору у справі № 916/662/19 було стягнення основного боргу за договором №ДГ-0000007 від 02.01.2019. 
Крім того, судами за результатом розгляду справи було встановлено, зокрема, що постачальником здійснено поставку товару на загальну суму 6094519,46 грн, доказом чого являються видаткові та товарно-транспортні накладні; покупцем частково оплачено вартість придбаної сировини; станом на момент ухвалення рішення основний борг становив 3707347,91 грн. 
Колегією суддів також встановлено, що рішення господарського суду Одеської області від 20.05.2019 та постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.09.2019 у справі № 916/662/19 в касаційному порядку не оскаржувались.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (статті 611, 612 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що факт наявності у відповідача обов`язку оплатити вартість товару, на який позивачем в даному випадку нараховано 3% річних, пеню та інфляційні втрати, встановлено рішенням господарського суду Одеської області від 20.05.2019, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.09.2019 у справі № 916/662/19, а тому ці обставини не потребують доказуванню.
За таких обставин, не приймаються до уваги доводи скаржник про те, що спірний договір укладений із порушенням його істотних умов, а також про те, що відповідачем не було отримано товар за спірними накладними.
Колегія суддів, перевіривши здійснений судом першої інстанції перерахунок пені та інфляційних втрат зазначає про його правильність.
Щодо доводів скаржника про те, що судом проігноровані його доводи щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 123 ГПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1, 2, ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом частин 3 - 5 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується договором про надання професійної правничої допомоги від 08.07.2019, додатковою угодою від 20.09.2019 до вказаного договору, квитанцією від 24.09.2019 № 005 на суму 19000 грн., адвокатським ордером серії ОД № 501078 від 24.09.2019.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що позивачем дотримано порядок повідомлення про понесення судових витрат, а також надано суду належні та допустимі докази на підтвердження їх понесення.
Виходячи зі змісту положень ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.
Заперечуючи проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідач зазначив, що позивачем не надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), а також, що розмір витрат не є співмірним із складністю справи, виконаних адвокатом робіт та часом, витраченим адвокатом на виконання цих робіт.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивачем не надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), оскільки вказаний опис робіт (наданих послуг) зазначений у додатковій угоді до договору про надання професійної правничої допомоги від 08.07.2019.
Щодо доводів відповідача про те, що розмір витрат не є співмірним із складністю справи, виконаних адвокатом робіт та часом, витраченим адвокатом на виконання цих робіт, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Враховуючи викладене, та з огляду на розмір заявленої в позові суми, а також категорію складності даної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що стягнення з ТОВ «МАЯК-ПІВДЕНЬ» на користь ТОВ «УГЕЗ» 18813,93 грн. на професійну правничу допомогу відповідає критерію пропорційності і розумності.
Рішення господарського суду Одеської області від 14.11.2019 у справі № 916/2278/19 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог  статті 129 ГПК України  покладаються на відповідача.

. Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283
ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:
Рішення господарського суду Одеської області від 14.11.2019 у справі № 916/2278/19 залишити без змін.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЯК-ПІВДЕНЬ» залишити без задоволення.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «МАЯК-ПІВДЕНЬ».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до  статті 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 27.01.2020.

Головуючий суддя                                                            Л.О. Будішевська
Суддя                                                                                     С.В. Таран
Суддя                                                                                     Л.В. Поліщук