ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
5 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 583/3270/15-ц
провадження № 61-29445св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - судді Кузнєцова В. О., 
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - Кардашівська сільська рада Охтирського району Сумської області,
відповідач -  ОСОБА_1 , 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області та її адвоката Діброви Костянтина Юрійовича на рішення апеляційного суду Сумської області від 19 вересня 2017 року, ухвалене колегією у складі суддів: Левченко Т. А., Собини О. І. , Ткачук С. С.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2015 року Кардашівська сільська рада Охтирського району Сумської області звернулася з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позову зазначила, що на території садиби ОСОБА_1 по АДРЕСА_1   приблизно за 12 метрів від житлової зони розташована свиноферма площею більше 300 кв.м, у якій утримуються свині у великій кількості. 
До Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області надійшла колективна скарга мешканців села про те, що вирощування свиней у великій кількості в зоні житлової забудови призводить до неприємного запаху, забруднення повітря, що унеможливлює повноцінні умови проживання.
Оскільки господарська будівля для вирощування тварин є самочинною будівлею, Кардашівська сільська рада Охтирського району Сумської області, діючи як орган місцевого самоврядування і маючи на меті забезпечення належного санітарно-епідеміологічного стану території села, захист прав мешканців села на повагу до житла і приватного життя, безпечне для життя і здоров`я довкілля, просила суд зобов`язати ОСОБА_1 знести сарай-прибудову літ. «б2» по АДРЕСА_1 .
Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та  мотиви їх прийняття
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 8 червня 2017 року позов задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_1 знести нежитлове приміщення - сарай-прибудову літ. «б2» по АДРЕСА_1 .
Стягнено з ОСОБА_1 на користь Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області у рахунок відшкодування судових витрат 1 218 гривень.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. 
Рішенням апеляційного суду Сумської області від 19 вересня 2017 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 8 червня 2017 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що права мешканців с. Підлозіївка Охтирського району Сумської області уже захищені іншим судовим рішенням про зобов`язання відповідача припинити вирощування свиней у кількості, яка перевищує дозволені норми.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала 
У жовтні 2017 року Кардашівська сільська рада Охтирського району Сумської області звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просила рішення апеляційного суду Сумської області від 19 вересня 2017 року скасувати і залишити в силі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 8 червня 2017 року.
Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційного суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права. 
Заявник зазначає, що відповідач самочинно, без отримання відповідних дозволів та на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, збудувала сарай-прибудову літ. «б2» на території свого домоволодіння, що є підставою для її знесення за позовом органу місцевого самоврядування на підставі статті 376 ЦК України. 
Відзив на касаційну скаргу не надходив 
Провадження у суді касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі. 
Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У 2018 році справу передано до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2020 року справу призначено до судового розгляду. 
Встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи 
Апеляційним судом встановлено, що  ОСОБА_1 є власником земельних ділянок із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1022 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2934 га, розташованих по АДРЕСА_1 .
На цих земельних ділянках ОСОБА_1 здійснено будівництво господарських споруд без дозволу органів архітектурно-будівельного контролю, у зв`язку з чим постановою інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області від 26 січня 2010 року її притягнено до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу. 
У вересні 2014 року мешканці с. Підлозіївка Охтирського району Сумської області звернулися до голови Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області з колективною скаргою щодо будівництва відповідачем свиноферми значної площі, на якій протягом кількох років ведеться вирощування свиней, що призводить до поширення неприємних запахів, несвіжого повітря, збільшення кількості гризунів (щурів) та створює загрозу для епідеміологічного стану.
Рішенням 26-ї сесії 6 скликання Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області від 11 листопада 2014 року зобов`язано ОСОБА_1 у термін до 25 листопада 2014 року привести чисельність поголів`я свиней, що утримуються в даному господарстві, до 9 голів, а у термін до 12 лютого 2015 року - ввести в експлуатацію самовільно збудовані господарські споруди за зазначеною адресою. 
15 грудня 2015 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області видано декларацію № СМ192153491687 про готовність до експлуатації літньої кухні літ «В» площею 18,3 кв.м та сараю-прибудови літ. «б2» площею 191,2 кв.м по АДРЕСА_1 .
26 січня 2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 13022761 про право власності на зазначене майно як таке, що входить до складу домоволодіння за вказаною адресою.
З акта перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 8 лютого 2016 року суд встановив, що фактичне функціональне призначення сараю-прибудови літ. «б2» - мала тваринницька ферма, оскільки він використовується для вирощування свиней, кількість яких перевищує 10 голів. 
Рішенням головного інспектора будівельного нагляду сектору по роботі з дозвільними документами управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області від 12 лютого 2016 року № 10-р скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 15 грудня 2016 року за № СМ 192153491687. 
На підставі даного рішення заступником начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області 12 лютого 2016 року видано наказ, згідно з яким визнано скасованою реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації № СМ 192153491687 та направлено копії рішення від 12 лютого 2016 року № 10-р та цього наказу до Державної архітектурно-будівельної інспекції України для виключення запису щодо реєстрації декларації про готовність об`єкту до експлуатації з Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення, доопрацювання, відмов у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.
Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 1 лютого 2017 року у справі № 583/822/16-а запис за № 13022761 від 26 січня 2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності скасований. 
На виконання даного рішення суду державний реєстратор прав на нерухоме майно прийняв рішення № 34356782 щодо скасування запису про державну реєстрацію за № 13022761 від 26 січня 2016 року.
Також апеляційним судом встановлено, що рішенням Охтирського міськрайоного суду Сумської області від 30 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 зобов`язано останню припинити вирощування поголів`я свиней у кількості, яка перевищує допустимі норми, визначені Санітарними правилами та нормами розміщення, влаштування та експлуатації малих ферм для утримання тварин (худоби, птиці, звірів) у населених пунктах Української РСР, затвердженими Головним Державним санітарним лікарем Української РСР 1 жовтня 1989 року, тобто у кількості більше дев`яти голів свиней, на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . Вказане рішення набрало законної сили, проте на виконане. 
Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови 
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків. 
Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Скасовуючи рішення суду першої інстанції і відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що права мешканців с. Підлозіївка Охтирського району Сумської області на безпечне довкілля уже захищені рішенням Охтирського міськрайоного суду Сумської області від 30 березня 2016 року, тому немає підстав для зобов`язання відповідача знести спірний сарай-прибудову, що є крайньою мірою відповідальності. 
Розглядаючи цю справу по суті, як суд першої інстанції, так і апеляційний суд вважали, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. 
Проте такий висновок судів попередніх інстанцій помилковий. 
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
За правилами частини першої статті 15 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час звернення позивача до суду з цим позовом, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Одночасно юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, установлених Конституцією та законами України, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення (частина друга статті 4, пункт 5 частини другої статті 17 КАС України у редакції Кодексу, чинній на час звернення позивача до суду з цим позовом).
За змістом пункту 8 частини першої статті 3 КАС України у тій же редакції позивачем в адміністративній справі є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.
Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених Конституцією та законами України (частина третя статті 6 КАС України у редакції Кодексу, чинній на час звернення позивача до суду з цим позовом).
Стаття 50 цього Кодексу визначає сторони в адміністративному процесі, якими є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом (частини перша, друга, пункт 5 частини четвертої зазначеної статті).
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Публічно-правовий характер спору визначається тим, що його учасники наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.
Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.
Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Звертаючись із цим позовом, Кардашівська сільська рада Охтирського району Сумської області обґрунтувала вимогу про зобов`язання знести сарай-прибудову тим, що відповідач здійснив це будівництво самочинно, без дозволу органів архітектурно-будівельного контролю та з порушенням вимог законодавства у санітарно-епідеміологічній сфері. Позов мотивований посиланням на статтю  376 ЦК України, статтю 29 Закону України «Про планування і забудову територій», чинного на час здійснення будівництва спірного об`єкта, статті 26, 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтю 91 ЗК України.
Державне регулювання та управління у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством (стаття 7 Закону України «Про основи містобудування», стаття 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції, чинній на час звернення позивача із цим позовом).
За змістом положень статей 25, 26, 31, 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у редакції, чинній на час звернення позивача із цим позовом, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження у галузі будівництва - щодо здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій та вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування, а у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища - щодо здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Виконавчими органами міських рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи міських рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади (стаття 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Як встановлено апеляційним судом, рішенням Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області від 11 листопада 2014 року зобов`язано ОСОБА_1 у термін до 25 листопада 2014 року привести чисельність поголів`я свиней, що утримуються в даному господарстві, до 9 голів, а у термін до 12 лютого 2015 року - ввести в експлуатацію самовільно збудовані господарські споруди за зазначеною адресою. Вказане рішення відповідач не виконала, що зумовило звернення до суду із цим позовом. 
Таким чином, позов Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області про знесення самочинного будівництва обумовлений реалізацією передбачених законами України повноважень суб`єкта владних повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі  № 161/14920/16-а викладено висновок про те, що спори, які виникають за участю суб`єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, є публічно-правовими, а тому спори за зверненням суб`єкта владних повноважень (виконавчого органу міської ради, органу державного архітектурно-будівельного контролю) про знесення самочинного будівництва підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 1519/2-787/11 зазначено, що спір, який виник за участю суб`єкта владних повноважень, що реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування, є публічно-правовим і належить до компетенції адміністративних судів.
Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 520/10754/14-ц, від 16 жовтня 2018 року у справі № 826/12543/16, від 28 листопада 2018 року у справі № 369/13415/17, від 12 грудня 2018 року у справі № 826/7203/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 461/889/13-ц, від 16 жовтня 2019 року у справі № 522/6962/18.
Оскільки спір у цій справі виник за участю суб`єкта владних повноважень, який діє у спірних відносинах з метою реалізації наданих йому законодавством владних управлінських функцій, касаційний суд приходить до висновку, що даний спір є публічно-правовим і відноситься до спорів, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Суди першої і апеляційної інстанцій на зазначене уваги не звернули та вирішили справу у порядку цивільного судочинства, не врахувавши вимог статті 15 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій. 
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина третя статті 400 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
При цьому суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина перша статті 256 ЦПК України).
Оскільки суди попередніх інстанцій не встановили правову природу спірних правовідносин, що виникли між сторонами, у зв`язку з чим порушили норми цивільного процесуального законодавства щодо визначення предметної підсудності справи та розглянули у порядку цивільного судочинства справу, яка підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю.
Керуючись статтями 255, 409, 414, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області та її адвоката Діброви Костянтина Юрійовича задовольнити частково.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 8 червня 2017 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 19 вересня 2017 року скасувати.
Провадження у справі за позовом Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії закрити. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий Судді:  	В. О. Кузнєцов  В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. А. Стрільчук   М. Ю. Тітов