ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 р.	Справа № 554/10945/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 21.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Микитенко В.М., м. Полтава, повний текст складено 21.01.20 року по справі № 554/10945/19
          за позовом       ОСОБА_1  
          до      Інспектора Управління патрульної поліції в Полтавській області Рубана Едуарда Вікторовича              
          про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ

06.12.2019 ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Полтавській області Рубана Едуарда Вікторовича (далі по тексту - інспектор УПП в Полтавській області Рубан Е.В., відповідач), в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК № 1784379 від 23.11.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.122 КупАП про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.; провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, закрити.  
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що порушення у вигляді здійснення зупинки на місці, яке позначене знаком 5.38 «Місце для стоянки» із додатковою табличкою до нього 7.17 «Інвалід» Правил дорожнього руху (далі по тексту ПДР), він не вчиняв, оскільки біля зазначеного дорожнього знаку з табличкою «Інвалід» надавав перевагу у русі зустрічному транспорту, що підтверджується записом з боді-камери поліцейського. Окрім того, дорожній знак «Місце для стоянки» з додатковою табличкою «Інвалід» розміщений паралельно до проїжджої частини дороги. На фото, долученому позивачем, а також на відео з боді-камери патрульного поліцейського чітко видно, що розпізнати зміст знаку 7.17 можливо лише з відстані 3 м, крім того, відсутня дорожня розмітка, яка б давала змогу визначити місце дії та зміст дорожнього знаку. Таким чином, позивач був позбавлений об`єктивної можливості визначити наявність та побачити встановлений дорожній знак. 
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 21.01.2020 по справі № 554/10945/19 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову серії ЕАК №1784379 від 23.11.2019 року про накладення адміністративного стягнення залишено без змін.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 21.01.2020 по справі № 554/10945/19, прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що біля зазначеного дорожнього знаку з табличкою «Інвалід» позивач надавав перевагу у русі зустрічному транспорту, що підтверджується записом з боді-камери поліцейського. Окрім того, дорожній знак «Місце для стоянки» з додатковою табличкою «Інвалід» розміщений паралельно до проїжджої частини дороги, таким чином, що розпізнати його зміст можливо лише з відстані 3 м, при цьому, відсутня дорожня розмітка, яка б давала змогу визначити місце дії та зміст дорожнього знаку. Вказані обставини підтверджуються як фотографіями, долученими позивачем, так і відеозаписом з боді-камери патрульного поліцейського. Також, вказав, що на відеозаписі чітко видно, що на 00:11 секунді запису два автомобіля чорного кольору виконали зупинку за таких же умов, що і позивач ОСОБА_1 , проте, стягнень до них не застосовувалось. 
Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У відповідності до ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що оскаржуваною постановою серії ЕАК №1784379 від 23.11.2019 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн. 
Як зазначено в оскаржуваній  постанові, ОСОБА_1 23.11.2019 о 23 годині 56 хвилин у м. Полтава на вул. Соборності, 46, керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку на місці, яке позначене дорожнім знаком 5.38 (місце для стоянки) з додатковою табличкою до нього 7.17. (інваліди), чим порушив пп."ґ" п. 8.4  Правил дорожнього руху України.
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваної постанови, оскільки наданими відповідачем доказами підтверджується факт вчинення позивачем порушення пп. «ґ» п.8.4 Правил дорожнього руху. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
За приписами абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний вживати всіх можливих заходів до забезпечення безпечних умов для пересування найбільш уразливих учасників дорожнього руху - дітей, інвалідів, велосипедистів і людей похилого віку.
Відповідно до п.8.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР), регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. 
Згідно з п.8.4 ПДР дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: 
а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;
б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;
в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;
г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;
ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;
д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;
е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.
Знак 5.38 "Місце для стоянки" застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. 
Табличка 7.17 "Особи з інвалідністю" означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю" відповідно до вимог цих Правил.
Таким чином, відповідно до пп. «ґ» п.8.4 розділу 8, наказовий дорожній знак 5.38 з табличкою 7.17 позначає місця стоянки транспортних засобів, призначених для автомобілів із розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю». 
За приписами ч.5 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З вищенаведеної норми права вбачається, що правопорушенням, за яке ч.5 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність, є як стоянка, так і зупинка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише тих транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. 
Згідно з приміткою до ч.5 ст.122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент його вчинення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмежень швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки і стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, - юридична або фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно зі ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
На підтвердження вчинення позивачем порушення пп. «ґ» п.8.4 ПДР відповідачем надано до матеріалів справи відеозапис із відеореєстратора патрульного автомобіля, фотографію з місця вчинення правопорушення (стоп-кадр з відеозапису), а також відеозапис з нагрудної камери поліцейського.
Наданими відповідачем відеозаписами зафіксовано спосіб постановки транспортного засобу під керуванням позивача, а також процедуру розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови.
Як вбачається з цих відеозаписів, 23.11.2019 о 23 год. 40 хв. екіпажем патрульної поліції  було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій автомобіля Chevrolet Aveo з державним номерним знаком НОМЕР_1 здійснив зупинку на місці для інвалідів, позначеного дорожнім знаком 5.38 з табличкою 7.17, в м. Полтава, по вулиці Жовтневій, 46. Встановивши факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, інспектор УПП в Полтавській області Рубан Е.В. розглянув справу про адміністративне правопорушення та виніс постанову про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП, якою накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.
Так, відеозаписом з відеореєстратора патрульного автомобіля, дослідженим судом апеляційної інстанції, зафіксовано автомобіль Chevrolet Aveo з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який стоїть безпосередньо біля знаку 5.38 з табличкою 7.17. 
На відеозаписі з нагрудної камери поліцейського позивач повідомляє, що він не є інвалідом.
Доводи апелянта стосовно того, що він здійснив зупинку для надання переваги у русі зустрічному транспорту, не знайшли свого підтвердження, оскільки з відеозапису чітко видно, що позивач зупинився під знаком 5.38 (місце зупинки) з табличкою 7.17 (інвалід) на досить тривалий час, а також для безпечного проїзду іншого транспорту не було необхідності в наданні переваги та здійсненні зупинки.
Так, відеозаписом не зафіксовано зустрічного транспорту, а лише легковий автомобіль світлого кольору, який проїхав повз автомобіля позивача, що стояв уздовж дороги. При цьому, на дорозі від перехрестя, з якого розпочався відеозапис, до та після місця розташування знаку 5.38 з табличкою 7.17 у напрямку руху цього автомобіля було достатньо місць для паркування та для надання позивачем переваги в русі іншому транспортному засобу. 
З приводу доводів позивача про відсутність дорожньої розмітки, яка б позначала місце для паркування осіб з інвалідністю, колегія суддів вказує, що згідно з п. 8.2 ПДР дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою.
Правилами дорожнього руху не встановлено вимог щодо обов`язкового дублювання вказівок дорожніх знаків за допомогою дорожньої розмітки, а отже, позивач, за наявності самого лише дорожнього знаку 5.38 з табличкою 7.17, повинен був взяти до уваги призначення даного паркувального місця. 
Посилання позивача на погану видимість знаку 5.38 з табличкою 7.17 спростовуються наданими відповідачем відеозаписами та фотографією. 
Надані позивачем фотографії, на яких зображено знак 5.38 з табличкою 7.17, розташований паралельно проїжджій частині дороги, на думку колегії суддів, не спростовують факту порушення позивачем пп. «ґ» п.8.4 ПДР, оскільки позивач, навіть за умови недостатньої видимості цих дорожніх знаків з далекої відстані, перебував на одному місці досить тривалий час, протягом якого мав змогу виявити наявність дорожнього знаку.
Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 24.04.2019 по справі № 127/12081/17 колегія суддів відхиляє, оскільки остання ухвалена за інших фактичних обставин, ніж у даній справі. Так, у зазначеній постанові судом касаційної інстанції констатовано, що неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Такого висновку Верховний Суд дійшов у зв`язку з тим, що дорожній знак, який позначав дорогу з одностороннім рухом, був розміщений з лівого боку дороги, що є порушенням Правил дорожнього руху, та, за твердженням позивача, об`єктивно позбавило можливості побачити цей дорожній знак. Водночас, Верховний Суд, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, наголосив на необхідності врахування всіх обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення (звідки і в якому напрямку рухався позивач, місце розташування всіх дорожніх знаків і яких саме, правові підстави для їх встановлення, зокрема, погодження органу місцевого самоврядування). 
Відповідно до п.8.2-1 ПДР дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. 
Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. 
Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. 
Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).
Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.
Колегія суддів зауважує, що наданими відповідачем відеозаписами та фотографією зафіксовано достатню видимість як знаку 5.38, так і таблички 7.17.  
При цьому, дорожній знак з табличкою, які фактично вказують на призначення даного місця на узбіччі дороги, розміщений таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена - водії, що мають намір зайняти дане паркувальне місце.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що наданими відповідачем доказами підтверджується факт вчинення позивачем порушення пп. «ґ» п.8.4 ПДР, який не спростовується доказами, наданими позивачем.
З огляду на викладене, слід дійти висновку, що інспектором УПП в Полтавській області Рубаном Е.В. правомірно притягнуто позивача до відповідальності на підставі ч.5 ст.122 КУпАП, підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відсутні. 
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.
Відповідно до  ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 21.01.2020 року по справі № 554/10945/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає оскарженню в силу приписів ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Т.С. Перцова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    С.П. Жигилій