ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1691/20 Справа № 212/8109/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання -Голуб О.О.
сторони справи :
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат",
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бутка Олександра Олександровича, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 жовтня 2019 року, ухваленого суддею Борис О.Н.  у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 24 жовтня 2019 року, 
В С Т А Н О В И В :

       У вересні 2019  року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат"(надалі - ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат") про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві.
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 09-40 годині на території тягової підстанції горизонту 815 м дільниці №38 шахти «Октябрська» ВАТ «КЗРК», правонаступником якого є ПАТ «КЗРК», під час виконання трудових обов`язків електрослюсаря чергового та ремонту обладнання внаслідок ураження електричним струмом загинув ОСОБА_2 - батько позивача. У позові посилається на те, що у зв`язку з втратою батька зазнала душевного болю й відчула сильний емоційний стрес, чим їй завдано моральної шкоди, яку просить стягнути ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" в розмірі 275 000,00 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь  ОСОБА_1  моральну шкоду в розмірі 150000 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Стягнути з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судові витрати в розмірі 1500 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бутко О.О. подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про зміну рішення суду та збільшення розміру стягнутої моральної шкоди до суми заявленої в позові.
У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задовоення.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат", який  заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено та видно з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 , дошлюбне прізвище ОСОБА_1 , в свідоцтві про народження якої міститься запис про батька ОСОБА_2 (а.с.7,8).
За життя батько позивача ОСОБА_2 працював електрослюсарем черговим та ремонту обладнання шахти «Октябрська» ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат", під час виконання посадових обов`язків ІНФОРМАЦІЯ_1 із ним стався нещасний випадок.
У відповідності до Акту № 20 про нещасний випад, який стався із ОСОБА_2 , електрослюсарем черговим та ремонту обладнання на території тягової підстанції горизонту 815м дільниці №38 шахти «Октябрська» ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" ІНФОРМАЦІЯ_1 о 09-40 годині відбулося ураження електричним струмом, внаслідок чого ОСОБА_2 загинув (а.с. 4-6)
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . (а.с.3)
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягуючи на користь ОСОБА_1 , як доньки загиблого моральну шкоду, суд першої інстанції керувався положенням статей  440-1 ЦК України та виходив із того, що нещасний випадок, внаслідок якого загинув її батько, стався під час його роботи на ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат"".
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині наявності підстав для стягнення з відповідача ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" на користь позивача моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві,  так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Висновки суду першої інстанції в частині застосування норм законодавства в апеляційному порядку не оскаржуються, а згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених позовних вимог у суді першої інстанції. Рішення суду оскаржується представником позивача лише в частині визначеного судом розміру компенсації моральної шкоди.
Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 150000,00 грн., суд виходив того, що  сам факт загибелі ОСОБА_2 беззаперечно свідчить про те, що його донька, відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру. Донька втратила близьку людину і таку втрату не можливо відновити, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв`язків і потребує додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, суд дійшов висновку, що сума компенсації моральної шкоди повинна складати 150 000,00 грн., оскільки заявлена у позові сума не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачці шкоди. 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа «Станков проти Болгарії», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).
Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.
Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивачки, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання ОСОБА_1 , яка втратила батька у повнолітньому віці, мала власну родину, проте залишилася без батьківської турботи і піклування, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідки, що наступили, та їх невідворотність.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до аналізу судових рішень судів апеляційної та касаційної інстанції в інших справах, що не має правового значення для вирішення даного спору, оскільки, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду, щодо застосування відповідних норм права, тоді як в даному конкретному випадку спір між сторонами щодо застосування норм права відсутній та всі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою суду першої інстанції розміру моральних страждань позивачки.
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бутка Олександра Олександровича, залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 21 січня 2020 року.

Головуючий:

Судді: