ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/41/20 Справа № 205/5054/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Басова Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів         -        Варенко О.П., Свистунової О.В.
при секретарі         -        Василенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року 
по справі за позовом ОСОБА_2 до Новокодацької районної у м.Дніпрі ради, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:
В серпні 2018 року до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов  ОСОБА_2 до Новокодацької районної у м.Дніпрі ради, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням.
Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року позовні вимоги  ОСОБА_2 до Новокодацької районної у м.Дніпрі ради, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням – задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . 
       Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2017 року вабз. 2 мотивувальної частини рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням, замість: «внук ОСОБА_3 » вважати за правильне: «внук ОСОБА_3 ».
       Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2017 року в абз. 1 мотивувальної частини рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням, замість: « ОСОБА_4 » вважати за правильне: « ОСОБА_5 ». 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року по справі №205/5054/17 провадження №2/205/2733/17 за позовом ОСОБА_2 до Новокодацької районної у м.Дніпрі ради, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю позивачу в задоволенні позовних вимог. 
У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року просить рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем доведено факт проживання в квартирі АДРЕСА_1 протягом тривалого часу.
Але з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулась з позовом до Новокодацької районної у м.Дніпрі ради, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що квартира АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_5 на підставі ордеру від 26.12.1972 року на сім`ю з чотирьох осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (донька), ОСОБА_7 (онук), ОСОБА_8 (мати). ОСОБА_5 є рідною матір`ю позивача. З 2009 року позивач зі згоди ОСОБА_7 почала постійно проживати у вказаній квартирі без реєстрації, вела спільне господарство з ОСОБА_7 , сплачувала комунальні послуги. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач займалась його похованням. Після його смерті і по теперішній час позивач продовжує проживати в квартирі. Позивач зверталась до Новокодацької районної у м. Дніпрі ради з проханням змінити умови договору найму з ОСОБА_7 на позивача, однак їй було відмовлено. Тому позивач просила суд визнати за нею право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Однак, з відповіді наданої Дніпровським районним відділенням поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області вбачається, що громадянинка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . остання проживає за вищевказаною адресою з 25.06.2015 року (а.с. 212, 213 т.1).
А тому, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. 
Частиною 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. 
Разом з тим, із доданих до апеляційної скарги ОСОБА_1 документів вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.02.2004 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 28.02.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська (а.с.78 т.1).
       Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м.Дніпропетровська, ОСОБА_9 та ОСОБА_1 є батьками – ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис №1033 (а.с.79 т.1).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторно) серії НОМЕР_3 від 21.02.2017 року, актовий запис №5833 (а.с.80 т.1).
Згідно довідки №572 від 02.03.2017 року про склад сім`ї вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 , була зареєстрована одна особа, а саме померлий чоловік апелянта, ОСОБА_9 (а.с. 81 т.1).
Актом про проживання від 21.08.2017 року встановлено, що разом зі ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_1 проживали також члени його сім`ї, а саме: дружина - ОСОБА_1 та син - ОСОБА_10 (а.с. 82, 83 т.1).
Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 01.03.2017 року встановлено, що 01.03.2017 року Другою дніпровською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа (а.с. 85 т.1).
Також фактичне проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 , підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг (а.с. 89-93 т.1).
Отже, рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року порушено права ОСОБА_1 та ОСОБА_10 . 
Між тим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що житловий будинок АДРЕСА_3 відповідно до рішення сесії міської ради від 25.04.2018 року №48/31 знаходиться на балансі КП “Жилсервіс-2” Дніпровської міської ради та є комунальною власністю громади міста Дніпра (а.с. 210 т.1).
Згідно ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.
Відповідно до отриманого листа від департаменту правового забезпечення Дніпровської міської ради від 04.04.2019 року №4/3-364, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року №2 “Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України” частиною 4 передбачено, що в силу ст. 61 Житлового кодексу — житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності — підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення.
       Однак, у справах із питань, віднесених до компетенції органів місцевого самоврядування чи місцевої державної адміністрації, або з питань управління житловим фондом, віднесених його власником або уповноваженим органом до свого відання згідно зі ст. 18 Житлового кодексу, належною стороною повинен бути відповідний орган чи власник житлового фонду.
Стаття 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” передбачає, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, житловий фонд та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти отримані від їх відчуження.
Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад (житловий фонд місцевих рад) як передбачено ст. 5 Житлового кодексу України.
“Порядок розподілу та надання житлових приміщень у місті Дніпропетровську” затверджений рішенням Дніпропетровської міської ради №23/27 від 27.07.2013 року (зі змінами від 27.05.2015 року №24/64, від 27.07.2016 року №53/12) у п. 1.3 передбачає, що рішення про розподіл та надання житлових приміщень у місті Дніпропетровську відповідно до чинного законодавства та цього Порядку приймається виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради.
Отже, враховуючи вищезазначене можна зробити висновок, що стороною відповідача у цивільних справах, щодо позовів предметом спору яких являється визнання права користування житловим приміщенням повинні бути відповідні органи чи власник житлового фонду, а в даному випадку саме виконавчий комітет Дніпровської міської ради.
Тобто, належним відповідачем по даній справі є саме Дніпровська міська рада.
       Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, суд відмовляє в позові до неналежного відповідача з цієї підстави і не повинен робити інших висновків, щодо обставин справи не пов`язаних із встановленням належності відповідача.
       Із матеріалів справи вбачається, що спірна квартира знаходиться на балансі КП “Жилсервіс-2” Дніпровської міської ради та є комунальною власністю громади міста Дніпра, тобто власником об`єкту спірного нерухомого майна є Дніпровська міська рада.
       Таким чином, Новокодацька районна у м. Дніпрі рада є неналежним відповідачем у даній справі.
       За таких обставин, суд вважав необхідним відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог, у зв`язку з пред`явленням них до неналежного відповідача.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року скасуванню.
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 до Новокодацької районної у м.Дніпрі ради, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 960,00 грн.
Керуючись ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити.
Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року - скасувати.
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 до Новокодацької районної у м.Дніпрі ради, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 960,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
       
Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко 

О.В. Свистунова