Єдиний унікальний номер 235/7405/19 
Номер провадження 22-ц/804/592/20        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 235/7405/19
Номер провадження 22-ц/804/592/20
05 лютого 2020 року             м. Бахмут
Донецький апеляційний суд в складі колегії:
судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Никифиряка Л.П., Канурної О.Д.
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
представник позивача: ОСОБА_2 
відповідачка: ОСОБА_3 
представник відповідачки: ОСОБА_4 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ майна, що є у спільній частковій власності
- за апеляційною скаргою ОСОБА_5 
на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2019 року про повернення зустрічної позовної заяви, повний текст  якої складено суддею Величко О.В.  в м. Покровськ в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 28 листопада 2019 року о 13 годині 57 хвилин, -
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
В провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ майна, що є у спільній частковій власності.
25.11.2019 року через канцелярію суду було подано зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є у спільній частковій власності.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.10.2019 року повернуто зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ майна.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_5   подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу до суду для продовження розгляду. 
Також просить відшкодувати їй судові витрати на укладення договору з адвокатом Смаль О.П. в сумі 10 384, 20 грн.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції постановив помилкову ухвалу, оскільки порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми  матеріального права   при винесенні зазначеного судового рішення. 
   Зазначила, що 18.11.2019 року вона звернулась до суду першої інстанції з заявою про відкладення підготовчого засідання і надання додаткового строку для складання і звернення до суду із зустрічною позовною заявою і подання відзиву на первісний позов. Проте, судом зазначена заява не була розглянута, ухвала по суті заяви  і продовження строків з наданням додаткового часу не була постановлена і суд почав підготовче засідання. Під час підготовчого засідання суд оголосив перерву до 25.11.2019 року для надання їй додаткового строку для подання зустрічної позовної заяви, але не виніс про це ухвалу, чим ввів в оману її та її представника про час наступного підготовчого засідання. 
25.11.2019 року ОСОБА_5 затрималась у судове засідання, попередивши про це секретаря судового засідання телефоном, але судом було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду. Того ж дня відповідачка подала через канцелярію суду зустрічну позовну заяву,
28.11.2019 року відповідачці повернуто зустрічну позовну заяву у зв`язку з пропущенням строку та того ж дня, вона звернулась до суду першої інстанції у загальному порядку з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до положень ст. 360 ЦПК України.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до  п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові).
Частиною 2 ст. 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи наведене, розгляд цієї справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено.
22 жовтня 2019 року ОСОБА_1   звернувся з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна.
Ухвалою суду від 28.10.2019 року відповідачці був наданий строк для подання відзиву  15 днів з дня отримання ухвали суду про відкриття провадження по справі.
Як зазначено в ухвалі суду першої інстанції, відповідачка отримала ухвалу 07.11.2019 року.( а.с. 50). Тобто, зустрічна позовна заява повинна була бути подана до 22.11.2019 року включно.
Підготовче засідання було призначено на 18.11.2019 року, а за клопотанням представника відповідача відкладено на 25.11.2019 року.
25.11.2019 року справу призначено до розгляду на 09.12.2019 року.
25.11.2019 року через канцелярію суду було подано зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є у спільній частковій власності.
25.11.2019 року відповідач, представник відповідача не з`явились в судове засідання, незважаючи на їх належне повідомлення про день і час слухання справи.
Оскільки зустрічна позовна заява подана з порушенням строків, встановлених вищевказаними нормами ЦПК, судом першої інстанції її було повернуто відповідачці. 
Суд першої інстанції повертаючи зустрічну позовну заяву на підставі ч. 3 ст. 194 ЦПК України виходив з того, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частини першої та другої статті 193 ЦПК України.
З таким висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.49 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Згідно ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Відзив на позовну заяву подається відповідачем у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.1 ст. 191 ЦПК України).
Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.
Згідно ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частини першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
Згідно із частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Безпідставне поновлення строку може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 44 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).
Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою суду від 28.10.2019 року відповідачці був наданий строк для подання відзиву  15 днів з дня отримання ухвали суду про відкриття провадження по справі. Зазначену ухвалу вона отримала 07.11.2019 року, тобто, зустрічна позовна заява повинна була бути подана до 22.11.2019 року включно. 
Підготовче судове засідання було призначено на 18.11.2019 року, однак за клопотанням представника відповідачки відкладено на 25.11.2019 року. Судом зауважено, що в судовому засіданні 18.11.2019 року відповідачці та її представнику було роз`яснено про строки подання зустрічної позовної заяви - до початку підготовчого судового засідання.    
Тобто, підготовче судове засідання 18.11.2019 року взагалі не проводилося, а було відкладено на 25.11.2019 року за клопотанням відповідачки та її представника, ухвала про це не виносилася, оскільки постановлення відповідної ухвали не передбачено діючим законодавством. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду, закриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Зазначеною статтею Цивільного процесуального кодексу України не передбачено постановлення  ухвали про відкладення судового засідання і надання додаткового строку для складання і звернення до суду із зустрічною позовною заявою і подання відзиву.
  Таким чином, доводи апеляційної скарги у цій частині  не знайшли  свого підтвердження.
  У підготовче судове засідання 25.11.2019 року відповідачка та її представник не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 
Як зазначила відповідачка в апеляційній скарзі, вона повідомляла секретаря судового засідання про те, що затримується у судове засідання, проте матеріали справи не містять жодної заяви про відкладення чи перенесення підготовчого засідання.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                    Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення зустрічного позову ОСОБА_5 на підставі ч.3 ст. 194 ЦПК України, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частини першої статті 193 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
З рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
З урахуванням зазначеного, повернення зустрічної позовної заяви у відповідності до ч. 3 ст. 194 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права ОСОБА_5 на звернення до суду із позовом в загальному порядку, що вона і зробила, подавши позов до ОСОБА_1 про поділ спільного майна в загальному порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.
В апеляційній скарзі, крім вимог про скасування ухвали суду, заявлено вимогу щодо відшкодування витрат за надання правничої допомоги адвокатом.
  Колегія суддів дійшла висновку  про те, що зазначена вимога не підлягає задоволенню,  оскільки статтею 137 ЦПК України  передбачено відшкодування витрат на професійну правничу допомогу  за результатами розгляду справи. Втім, розгляд апеляційним судом апеляційної скарги відповідачки  на ухвалу суду про повернення зустрічної позовної заяви  не є розглядом справи по суті.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржуєма ухвала відповідає вимогам ст.263 ЦПК України. Підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не має. 
Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при поверненні зустрічної позовної заяви відповідачці норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування ухвали суду немає.

Керуючись ст. ст.367, 368, 369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення. 
Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:     А.В. Гапонов

            Судді:       Л.П. Никифоряк
   
        О.Д. Канурна