ПОСТАНОВА
Іменем України

23 січня 2020 року 
Київ
справа №520/9937/18
адміністративне провадження №К/9901/30795/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шишова О.О.,
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,
розглянув у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції справу №520/9937/18
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про поновлення на посаді, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року (прийняте у складі головуючого судді - Чудних С.О.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого Мінаєвої О.М., суддів: Бегунца А.О., Макаренко Я.М.,), 
у с т а н о в и в :
І. Суть спору:
1. У листопаді 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - відповідач) в якому просив:
1.1.- визнати незаконним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області генерала поліції третього рангу О.В.Беха № 1195 від 05.10.2018 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з Національної поліції України;
1.2. - поновити майора поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді начальника сектору патрульної поліції № 3 патрульної поліції відділу поліції в метрополітені ГУНП в області;
1.3.- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь майора поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу.
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 1195 від 05.10.2018 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з Національної поліції України є протиправними та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийнятий з порушенням норм чинного законодавства. Позивач зазначив, що звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Так, позивачу не було надано можливості надати письмові пояснення. Крім того, вину ОСОБА_1 в інкримінованих кримінальних правопорушеннях не доведено, враховуючи, що позивач взагалі не ніс службу з охорони громадського порядку на станції метро Південний вокзал разом з іншими поліцейськими СПП № 3 ВП в метрополітені ГУ НП в Харківській області, а отже і не міг перевищувати межі своїх службових повноважень. У зв`язку із чим, просив скасувати вищевказаний наказ та поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді начальника сектору патрульної поліції № 3 патрульної поліції відділу поліції в метрополітені ГУНП в області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду 31 липня 2019 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року у задоволені позовних вимог відмовлено.
4. Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства під час проведення службового розслідування, складення висновку та винесення наказу від № 1195 від 05.10.2018 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. 
IІІ. Провадження в суді касаційної інстанції 
5. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на те, що оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанції було винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки судів не відповідають обставинам справи, просив скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
6. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що в основу висновку службового розслідування покладено матеріали кримінального провадження, оскільки факт вчинення дисциплінарного проступку ґрунтується виключно на обставинах та процесуальних документах саме кримінального провадження № 42018220000000661, однак, враховуючи відсутність обвинувального вироку суду щодо позивача на момент звільнення, позивач вважає його звільнення зі служби в поліції на підставі матеріалів досудового розслідування незаконним.
6.1. Окрім цього, зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій в обґрунтування своїх доводів посилаються виключно на відеозапис, який отриманий в результаті проведення негласних слідчо-розшукових дій, на якому були зображені події, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, вважає, що цей доказ має бути виключений з переліку доказів, оскільки на час проведення службового розслідування цього доказу не існувало, він не досліджувався під час проведення службового розслідування, та висновки службового розслідування на ньому не ґрунтувалися, а інших доказів вчинення позивачем проступку немає. 
7. Відповідач надав заперечення на касаційну скаргу, у якій посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність, просили  залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
ІV. Установлені судами фактичні обставини справи
8.   ОСОБА_1 перебував на службі в органах Головного управління Національної поліції в Харківській області.
9. Наказом від 26.12.2016 року майора поліції ОСОБА_1 переведено на посаду начальника сектору патрульної поліції № 3 патрульної поліції відділу поліції в метрополітені ГУНП в Харківській області.
10. 26 вересня 2018 року до чергової частини УОАЗОР ГУНП в Харківській області надійшла інформація про те, що цього ж дня прокуратурою Харківської області спільно з працівниками Харківського управління ДВБ НПУ та ДВБ НПУ під час проведення комплексу слідчих (розшукових) дій по кримінальному провадженню від 13.06.2018 № 42018220000000661 за ознаками кримінального правопорушення викрито начальника СПП № 3 відділу поліції в метрополітені ГУНП в області майора поліції Рассоху О.В.
11. 28 вересня 2019 року Головним управління Національної поліції в Харківській області винесено наказ № 1643 "Про призначення та проведення службового розслідування відносно поліцейських відділу поліції в метрополітені ГУНП в області".
12. Наказом начальника поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області № 264 о/с від 02.10.2018 майора поліції ОСОБА_1 , начальника сектору патрульної поліції № 3 патрульної поліції відділу поліції в метрополітені ГУНП в Харківській області відсторонено від посади на період проведення службового розслідування з 28.09.2018 р. відповідно до статті 70 Закону України "Про Національну поліцію" та статті 17 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".
13. Висновком службового розслідування від 05.10.2018 р. начальника сектору патрульної поліції № 3 патрульної поліції відділу поліції в метрополітені ГУНП в області майора поліції ОСОБА_1 звільнено з Національної поліції України за порушення службової дисципліни, абзаців 1, 2, 3 частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, пункту 1 частини 1 статті 18 та пункту 4 статті 7 Закону України "Про Національну поліцію", пункту 1 частини 1 та пункту 1 частини 2 розділу ІІ та розділу ІV пункту 3 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.
14. Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 05.10.2018 р. № 1195 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з Національної поліції України.
15. 05 жовтня 2018 року начальником Головного управління Національної поліції в Харківській області генералом поліції третього рангу Бехом О.В. прийнято наказ № 269 о/с від 05.10.2018 р., яким звільнено за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України "Про Національну поліцію" майора поліції ОСОБА_1 начальника сектору патрульної поліції № 3 патрульної поліції відділу поліції в метрополітені ГУНП в області.
16. Листом від 05.10.2018 р. № 6642/119-12/01-2018 начальнику Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України направлено витяг з наказу про звільнення від 05.10.2018 р. № 269 для ознайомлення ОСОБА_1 , оскільки у вказаний період ОСОБА_1 перебував у слідчому ізоляторі.
17. Не погоджуючись з наказом начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області генерала поліції третього рангу О.В. Беха № 1195 від 05.10.2018 р. про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з Національної поліції України, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування  (в редакції, яка діяла на час вирішення справи в суді першої та апеляційної інстанції)
18. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
19. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII /надалі - Закон № 580-VIII/.
20. Статтею 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
21. Відповідно до статті 7 Закону № 580-VIII, обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання. У разі виявлення таких дій кожен поліцейський зобов`язаний негайно вжити всіх можливих заходів щодо їх припинення та обов`язково доповісти безпосередньому керівництву про факти катування та наміри їх застосування. У разі приховування фактів катування або інших видів неналежного поводження поліцейськими керівник органу протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов`язаний ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності. У разі виявлення таких дій поліцейський зобов`язаний повідомити про це орган досудового розслідування, уповноважений на розслідування відповідних злочинів, вчинених поліцейськими.
22. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
23. Пунктом 1 та 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VІІІ встановлено, що поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
24. Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.
25. Наказом МВС від 09.11.2016 за № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (Правила № 1179), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.
26. Пунктом 1 розділу 1 Правил № 1179 встановлено, що ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
27. Відповідно до пункту 2 розділу 2 Правил № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено: сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.
28. Згідно з пунктами 3 та 4 Правил № 1179, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.
29. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.
30. Частиною 1, 2 статті 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
31. Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
32. У відповідності до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
33. У відповідності до ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
34. Пунктами 3, 6, 7, 11 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.
35. Згідно з ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
36. Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
37. Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту, поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
38. Приписами частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
39. Згідно зі статтею 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
40. Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
41. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція №230)(чинного на час проведення службового розслідування).
42. Відповідно до пункту 2.1 Інструкції №230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особою рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особою рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.
43. Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі, зокрема, отримання інформації про скоєння інших, не визначених підпунктами 2.2.1 - 2.2.19 цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення (пп.2.2.20 п.2.2 Інструкції №230). Вимогами п.2.6 Інструкції №230 передбачено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.
44. Відповідно до п.5.4 Інструкції №230, якщо вину особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.
45. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.
46. Частиною 1 статті 77 Закону України № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:
1) у зв`язку із закінченням строку контракту;
2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції;
3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції;
4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;
5) через службову невідповідність;
6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;
7) за власним бажанням;
8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій);
9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі;
10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення;
11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.
VI. Позиція Верховного Суду
47. З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 341 КАС України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
48. Колегія суддів перевірячи рішення судів першої та апеляційної інстанції та обґрунтованість висновків відповідача, зазначає наступне.
49. Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що в ході службового розслідування, проведеного стосовно позивача, було встановлено вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , що виразилось у порушенні службової дисципліни, а саме абзаців 1, 2, 3 частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, пункту 1 частини 1 статті 18 та пункту 4 статті 7 Закону України "Про Національну поліцію", пункту 1 частини 1 та пункту 1 частини 2 розділу ІІ та розділу ІV пункту 3 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179
50. Так, під час проведення службового розслідуванням встановлено, що 28.07.2018 р. приблизно о 18.48 ОСОБА_1 , перебуваючи на службі з охорони громадського порядку на території обслуговування, а саме станції метро «Південний вокзал» м. Харків, разом із своїм підлеглими - поліцейськими старшими сержантами поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зупинили громадянина ОСОБА_8 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння та прямував на вихід із метрополітену. Після цього вони запропонували ОСОБА_8 пройти до кімнати поліції № 50, яка розташована у вестибюлі вказаної станції, де ОСОБА_1 , використовуючи спеціальний прийом, повалив ОСОБА_8 на підлогу, внаслідок чого останній знепритомнів. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перебували поруч, не вжили заходів, спрямованих на припинення протиправних дій ОСОБА_1 . Через деякий час після того, як ОСОБА_8 отямився та підвівся, ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 численні удари кулаками правої та лівої руки в область обличчя та голови. Водночас ОСОБА_6 та ОСОБА_1 не вжили заходів, спрямованих на припинення протиправних дій ОСОБА_7 .
51. Крім того, згідно відеозапису, який було досліджено під час проведення службового розслідування, про що вказано у висновку службового розслідування, а саме посилання на ютуб - https://www.youtube.com/watch?v=vV7cCw-NCYY, один поліцейський наносив численні удари (руками, ногами, стільцем) по всіх ділянках тіла громадянина, а інші поліцейські спостерігали за його діяннями та не зупинили останнього. Проте, на вказаному відеозаписі обличчя поліцейських були скриті.
52. Також, було досліджено диск з відеофайлом, де на частині відеозапису відображені обличчя поліцейських - ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , де під час огляду диску встановлено, що ОСОБА_1 стояв біля дверей та споглядав на ситуацію, де поліцейський наносив численні удари (руками, ногами, стільцем) по всіх ділянках тіла громадянина та ніяким чином не зупинив вказані протиправні дії.
53. Отже, подібні випадки негативно впливають на імідж як поліції, так і органів державної влади загалом, підривають віру громадян у спроможність поліції на високому професійному рівні здійснювати покладені на неї завдання з охорони громадського порядку та боротьби зі злочинністю.
54. Стосовно посилань позивача на те, що диск відеозапису із зображенням облич, який будо досліджено судом першої інстанції під час розгляду справи, не може бути доказом у дані справі, оскільки його здобуто у рамках проведення негласних слідчих дій, та як вважає позивач, лише суд, який розглядатиме кримінальне провадження, зможе надати оцінку допустимості вказаного доказу, колегія суддів відноситься критично виходячи з наступного.
55. Колегія суддів звертає увагу позивача про наявність в діях позивача складу кримінального правопорушення не було підставою для його звільнення та не ототожнювалося з дисциплінарною відповідальністю. Дана справа стосується наявності дисциплінарного проступку особи, а саме поведінки працівника поліції у відповідних умовах, відповідності дій працівника поліції службовій дисципліні. Саме бездіяльність майора поліції ОСОБА_1 була досліджені в ході службового розслідування та надано висновок з питань, чи відповідає вона високим стандартам працівника поліції, чи викликає довіру і підтримку у суспільства, чи не ганьбить авторитет поліції України, чи продемонстрував працівник поліції у відповідних умовах особисту дисциплінованість поліцейського, чи така поведінка працівника поліції сумісні з посадою працівника поліції.
56. За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
57. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходив з того, що всі доводи позивача були перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції, їм було надано належну правову оцінку. Жодних підстав для скасування рішень судів в касаційній скарзі не зазначено. Підстав вважати що судами попередніх інстанцій під час дослідження доказів були порушені норми процесуального права не має.
58. Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що наказ начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області генерала поліції третього рангу О.В.Беха № 1195 від 05.10.2018 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з Національної поліції України- ОСОБА_1 на підставі п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" відповідає нормам чинного законодавства та прийнятий у межах та у спосіб, передбачений Законом України " Про Національну поліцію ", які знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.
59. Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
60. Суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
61. Статтею 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
62. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для  скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
63. Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду та обставин справи не спростовують.
VII. Судові витрати
64. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
65. Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року у цій справі залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                          О.О. Шишов 

Судді                                                                                                    І.В. Дашутін

                                                                                                    М.М. Яковенко