Постанова                                              
Іменем України
 
18 грудня 2019 року 
м. Київ
 
справа № 199/4105/17-ц
провадження № 61-5975св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Ступак О. В. (суддя-доповідач),
          суддів:                Гулейкова І. Ю., Олійник А. С.,
                                       Усика Г. І.,           Яремка В. В.,
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
третя особа - Соборний районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду                   м. Дніпропетровська від 05 липня 2018 року у складі судді Руденко В. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Макарова М. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Соборний районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання шлюбу недійсним.
 
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 .На похоронах батька він дізнався, що за 25 днів до його смерті між ним та відповідачем укладений шлюб, зареєстрований 01 червня 2016 року в Соборному (Жовтневому) відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається із квартири АДРЕСА_1 . Після смерті батька позивач у встановлений законом шестимісячний строк, звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бунякіної О. В. для прийняття спадщини, на підставі якої заведена спадкова справа № 59156263 та йому надано витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі. Його батько помер від цирозу печінки, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть від 26 червня 2016 року № 568. Перед смертю він знаходився у тяжкому стані та лікувався наркотичними препаратами. З 29 квітня по 20 травня 2016 року знаходився на лікувальні в міській лікарні, його стан був тяжким. Відповідач працює медсестрою та обслуговувала район, де мешкав батько. Вважає, що відповідач скористалася тим, що батько постійно перебував у стані наркотичного сп`яніння, у результаті чого не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними, та задіявши свої зв`язки, уклала з ним шлюб у зовсім іншому відділі РАЦС. Батько не збирався укладати шлюб, його укладено без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, а лише з метою отримання у власність квартири, яка належала батьку.
 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив визнати шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 01 червня 2016 року та зареєстрований Соборним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, недійсним із моменту його укладення.
 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська                 від 05 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. 
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав належних, допустимих та достовірних доказів того, що ОСОБА_3 в момент реєстрації шлюбу страждав тяжким психічним розладом, перебував у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлював сповна значення своїх дій і (або) не міг керувати ними, або, що шлюб зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язкисторін, обставини у справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги
 
У березні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська                    від 05 липня 2018 рокута постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, не повідомивши його належним чином про день, час та місце судового засідання. Перед смертю батько знаходився у вкрай тяжкому стані та потребував адекватного знеболювання наркотичними препаратами. 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу. 
 
Частиною третьою статті 411 ЦПК Українипередбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з таких підстав.
 
Встановлені судами обставини
 
01 червня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений шлюб, про що складено Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області актовий запис № 27.
 
Спільна заява ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подана до органу реєстрації актів цивільного стану 31 травня 2016 року, в якій вони просили зареєструвати шлюб достроково у зв`язку з важким станом здоров`я.
 
Згідно з наданою 23 серпня 2017 року КЗ «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 8» інформацією, ОСОБА_3 звертався за медичною допомогою періодично, з грудня 2015 року його стан погіршився, проводилось обстеження та симптоматичне амбулаторне лікування відповідно до стандартів. Надалі лікування проводилося з 29 квітня по 20 травня 2016 року в умовах терапевтичного відділення КЗ «ШМКЛ» ДОР», де встановлено діагноз: «Гепатоцеллюлярний рак 4а ст.кл.гр.4. Асцит. Гепатит В. Цироз печінки з гепато-ренарним синдромом. Вторинна анемія». 07 червня 2016 року ОСОБА_3 визнано інвалідом 1А групи.
 
У зв`язку з прогресивним погіршенням стану здоров`я, зростанням больового синдрому ОСОБА_3 з 08 червня 2016 року отримував поліалітивну допомогу: знеболювання ненаркотичним анальгетиком «Трамадол».
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що видано свідоцтво про смерть             від 27 червня 2016 року серії НОМЕР_1 .
 
Причиною смерті ОСОБА_3 , відповідно до довідки про причину смерті                   від 26 червня 2016 року № 568, є злоякісне новоутворення печінки.
 
Позивач є сином померлого ОСОБА_3 та, відповідно, спадкоємцем першої черги, який спадщину прийняв в установленому законом порядку.
 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач не довів відсутності у відповідача реального наміру створити сім`ю і набути прав та обов`язків подружжя з ОСОБА_3 , а самі по собі доводи позивача про те, що метою укладення шлюбу для відповідача є лише отримання права на спадок не дає підстав для визнання шлюбу недійсним.
 
Разом з тим Верховний Суд не може погодитися із такими висновками з огляду на таке.
 
Нормативно-правове обґрунтування 
 
Відповідно до частини першої статті 40 СК Українишлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.
 
Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.
 
Згідно з частиною другою статті 24 СК Україниреєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.
 
Відповідно до статті 38 СК Українипідставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу.
 
Статтею 42 СК Україниправо на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність, якої обмежена.
 
Відповідно до статті 44 СК Україниу випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації.
 
У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
 
Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Статтею 263 ЦПК України встановлено вимоги до судового рішення. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Ознакою обґрунтованості судового рішення є наявність вичерпних висновків суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, таким, що не залишає сумнівів. 
 
Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи рішення щодо встановлення тих чи інших фактів та обставин з посилання на доказ однієї сторони, суд має навести мотиви, чому відхиляє докази протилежної сторони, подані на спростування цих же фактів чи обставин. 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Оскаржувані рішення в повній мірі не відповідають вимогам процесуального закону щодо їх законності та обґрунтованості.
 
Відповідно до пунктів 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяєучасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
 
Судами першої та апеляційної інстанцій не роз`яснено учасникам справи їх процесуальних прав, зокрема, щодо заявлення клопотання про проведення судової експертизи, з огляду на те, що позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на статтю 40 СК України, та вказував, що його батько ОСОБА_3 , укладаючи шлюб не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки постійно перебував у стані наркотичного сп`яніння через вживання препаратів, що пов`язані з його хворобою - злоякісне новоутворення печінки.
 
З урахуванням наведено, рішення судів не відповідає критерію обґрунтованості.
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд. 
 
За правилом пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
 
Ураховуючи, що суди попередніх інстанцій, розглядаючи позовні вимоги про визнання шлюбу недійсним, не встановили фактичні обставини, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими, а тому в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав недослідження усіх зібраних у справі доказів.
 
Під час нового розгляду справи, судам належить урахувати викладене, надати оцінку наданим позивачем доказам, встановити: чи відповідає шлюб ОСОБА_3 із ОСОБА_2 вимогам закону, чи усвідомлював ОСОБА_3 у момент укладення цього шлюбу значення своїх дій та керувати ними, та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.
 
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
 
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська                    від 05 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2019року скасувати, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                 О. В. Ступак
 
Судді:                                                                                           І. Ю. Гулейков 
 
                                                                                                    А. С. Олійник
 
                                                                                                    Г. І. Усик 
 
                                                                                                                             В. В. Яремко