ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року	Львів	Справа № 308/4685/18	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                              Курильця А.Р.,
суддів                                                  Кушнерика М.П.,Мікули О.І.,
з участю секретаря                               Михальської М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Ярослава Ігоровича про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції - Фазикош О.В.,
час ухвалення рішення - 04.11.2019 року, 
місце ухвалення рішення - м. Ужгород,
дата складання повного тексту рішення - 08.11.2019 року,

                                                      в с т а н о в и в :
          
У травні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС (далі - відповідач 1), заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Ярослава Ігоровича (далі - відповідач 2) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 1896/20900/18 від 24.04.2018 року, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 8500.00 грн. у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив позивач, який вважає, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення позовних вимог повністю.
Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що наведена позивачем причина порушення терміну вивезення автомобіля за межі території України відноситься до обставин непереборної сили і може звільнити особу від відповідальності, оскільки на підтвердження вказаних обставин були надані належні докази та повідомлено митний орган про неможливість вивезення автомобіля у зв`язку з його поломкою. Також позивач не є належним суб`єктом вчинення правопорушення, а тому застосування до нього адміністративної відповідальності є неправомірним. Наголошує на тому, що автомобіль, що переміщується на митну територію України власним ходом з увімкненим двигуном не є товаром в розумінні норм МК України. Крім того, судом першої інстанції було порушено право позивача на захист.
Відповідач 1 скористався правом на подання відзиву в якому зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а обставини на які посилається позивач не можуть бути застосовані для звільнення його від відповідальності. 
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.
Судом встановлено, що 21.03.2018 року близько 10 год. 24 хв. в зону митного контролю пункту пропуску «Краковець» Львівської митниці ДФС, у напрямку із Республіки Польща до України смугою руху «зелений коридор» в`їхав транспортний засіб «OPEL» модель «VIVARO» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням гр. України ОСОБА_2 та у якому у якості пасажира переміщувався позивач. В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього та осіб які у ньому переміщувались, в АСМО «Інспектор» спрацювала АСАУР та орієнтування Закарпатської митниці ДФС від 01.03.2018 року. Шляхом оперативного запиту до єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) та на підставі аналізу переміщень за даними ФМ «Пасажирського пункту пропуску» та ФМ «Диспетчер зони митного контролю» АСМО «Інспектор» встановлено, що позивач 07.02.2018 року о 15:11:51 год. через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС смугою руху «зелений коридор» ввіз на митну територію України автомобіль марки «RENAULT» модель «ЕSPACE» VIN код НОМЕР_2 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до законодавства підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України. Автомобіль зареєстрований на території Республіки Польща. Одночасно встановлено відсутність в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля станом на 21.03.2018 року. Термін перебування транспортного засобу на митній території України, ввезеного позивачем з метою транзиту, перевищено більше ніж на десять діб. 
21.03.2018 року державним інспектором відділу митного оформлення № 2 митного посту «Краковець» Львівської митниці ДФС Буснюк Н.М. було складено протокол про порушення митних правил № 1896/20900/18 відносно позивача за ч.3 ст. 470 МК України (а.с. 10-11). На момент складання протоколу позивач надав повідомлення від 07.02.2018 року на Закарпатську митницю ДФС, щодо неможливості вивезення автомобіля за межі митної території України у зв`язку з його поломкою, але не надав документів, що підтверджують факт аварії або дії непереборної сили. 
Постановою відповідача 2 № 1896/20900/18 від 24.04.2018 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень (а.с. 8-9). 
Відповідно до ч. 1  ст. 381 МК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.
Згідно зі ст. 95 МК України строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).
До строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається, зокрема, час дії обставин, зазначених у ст. 192 цього Кодексу.
Положеннями  ст. 192 МК України визначено що, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.
Згідно з ч.3 ст. 470 МК України передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрату цих товарів, транспортних засобів, документів чи видачу їх без дозволу органу доходів і зборів, у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 МК України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.
Отже, скориставшись правом, відповідно до ст. 71 МК України та обравши митний режим транзиту позивач зобов`язувався дотримуватись його умов, визначених ст.ст. 92, 93, 95 МК України.
Особливості виконання митних формальностей при поміщенні товарів у митні режими, передбачені  МК України, та під час перебування товарів у відповідному митному режимі визначені Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затв. Наказом Міністерства фінансів України № 657 від 31.05.2012 року (далі - Порядок).
Відповідно до визначення у п. 2 розділу VІІІ Порядку аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; 
документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили; 
обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; 
факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.
П. 3 розділу VІІІ Порядку визначено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.
Відповідно до п. 5 Порядку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.
З аналізу наведеного слідує, що особа звільняється від відповідальності за ст. 470 МК України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події. 
Судом встановлено, що позивачем 07.02.2018 року ввезено на митну територію України автомобіль марки «RENAULT» модель «ЕSPACE» VIN код НОМЕР_2 та цього ж дня подано митному органу заяву про неможливість його вивезення в десятиденний термін у зв`язку з його поломкою (а.с. 13).
Таким чином, позивачем було виконано одну з умов для звільнення від відповідальності, передбаченої ст. 470 МК України.
Проте, іншою умовою є документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили.
Відносини ремонту транспортних засобів в Україні регулюються Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затвердженими  наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року № 615 (далі - Правила), які регулюють взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем), а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг.
Згідно з п. 3 розділу 3 Правил послуги з технічного обслуговування і ремонту КТЗ чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).
Відповідно до п. 7 розділу 5 Правил документами, що підтверджують надання послуги є: акт передачі-прийняття КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура.
Пунктом 8 розділу 7 Правил визначено, що, виконавець після виконання робіт надає замовнику такі документи: рахунок-фактуру, наряд-замовлення, накладну, квитанцію про оплату наданих послуг.
Судом встановлено, що позивач повідомив відповідача про те, що автомобіль знаходить на ремонті у ФОП ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
З метою підтвердження факту поломки автомобіля позивачем надано довідку вих. 18-04/18-2-зо, видану приватним підприємцем ОСОБА_3 про те, що автомобіль марки «RENAULT» модель «ЕSPACE» VIN код НОМЕР_2 знаходився в ремонті з 08.02.2018 року по 18.04.2018 року у зв`язку з ремонтом електрообладнання (а.с. 14).
Також позивачем надано акт виконаних робіт від 18.04.2018 року про виконання робіт з ремонту електрообладнання (а.с. 15). 
Проте, надані позивачем докази не є належними та достатніми для засвідчення несправності автомобіля, що могла перешкодити його вивезенню за межі митної території України в строки, визначені законодавством. 
Крім того, апеляційний суд зазначає, що поломка автомобіля не є в розумінні наведених норм законодавства аварією чи дією обставин непереборної сили, з чим законодавець пов`язує обставини звільнення від відповідальності за порушення митних правил.
Інших доказів на підтвердження факту аварії чи наявності дії обставин непереборної сили суду чи митниці не надано.
Не заслуговують на увагу твердження позивача про те, що станом на час складання оскаржуваної постанови автомобіль було вивезено за межі митної території України, оскільки  станом на день його вивезення вже було перевищено встановлений ст. 95 МК України строк а тому зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст. 470 МК України.
Факт належності автомобіля марки «RENAULT» модель «ЕSPACE» VIN код НОМЕР_2 позивачу не заперечується ним, оскільки з наданих суду документів, зокрема і заяви про неможливість вивезення його в строки, встановлені МК України, вбачається, що автомобіль ввезений та належить позивачу.
Крім того, відповідно до Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затв. наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, неможливим є переміщення транспортного засобу без пред`явлення документів, що підтверджують право власності чи користування ним. А тому твердження про те, що позивач не є не є належним суб`єктом вчинення правопорушення спростовується вищенаведеним.
Щодо заперечень, що автомобіль що переміщується на митну територію України власним ходом з увімкненим двигуном не є товаром в розумінні норм МК України, апеляційний суд вказує наступне.
Відповідно до положень п. 58 ч. 1 ст. 4 МК України, поняття «транспортні засоби» охоплює транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі.
Під визначенням «товари» законодавець розуміє будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширюється режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. 
Тобто, транспортний засіб особистого користування, який ввозиться на митну територію України, віднесено до категорії товару.
Заперечення позивача про порушення його права на захист суд відхиляє з огляду на наступне.
Про розгляд справи 04.11.2019 року представник позивача був повідомлений, оскільки від нього 04.11.2019 року надійшла заява про розгляд вказаної справи за наявними в ній матеріалами за відсутності позивача та його представника.
Вказане свідчить про небажання сторони брати участь в судовому засіданні, а тому справу було розглянуто за її відсутності у відповідності до норм КАС України. 
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 272,286,308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                               п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2019 року у справі № 308/4685/18 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
    Повне судове рішення виготовлено 15 січня 2020 року.