УХВАЛА

03 лютого 2020 року
м. Київ
справа №620/1207/19
адміністративне провадження №К/9901/2708/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Шишова О.О., 
суддів - Дашутіна І.В., Яковенка М.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення    Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року
у справі №    620/1207/19
за позовом Академії Державної пенітенціарної служби
до ОСОБА_1 , 
третя особа - Міністерство юстиції України
про стягнення коштів,-

установив:

21 січня 2020 року скаржником було подано касаційну скаргу до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.          

Відповідно до частин 1 та 2 статті 329 КАС касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що постанову Другого апеляційного адміністративного суду прийнято 06.12.2019, повний текст постанови складено 08.12.2019, а з касаційною скаргою заявник звернувся 21.01.2020, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

В касаційній скарзі відповідач заявляє клопотання про поновлення строку та вказує на те, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції нею досі не отримано, а про зміст повного тексту рішення остання дізналась 13 січня 2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, проте будь-яких доказів на підтвердження зазначеного заявником не надано.

Перевіривши доводи вказаного клопотання, колегія суддів дійшла висновку про його необґрунтованість, а вказані підстави для поновлення строку касаційного оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки з них не вбачається, що скаржником вживались достатні заходи з метою дотримання норм процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними визнаються обставини, які виникли протягом строку касаційного оскарження, є об`єктивними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Слід зауважити, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі "Компанія "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А." проти Іспанії").
Колегія суддів Верховного Суду, критично оцінює, в якості поважності пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення, доводи скаржника, що до суду касаційної інстанції по даній справі він звертається втретє, проте попередні касаційні скарги були повернуті Судом з підстав неналежного засвідчення копії довіреності виданої на ім`я представника. 
Верховний суд зазначає, що недотримання сторонами по справі вимог щодо оформлення касаційної скарги у цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження та не може бути підставою для звернення з касаційною скаргою у будь-який необмежений час після спливу строку на касаційне оскарження.
Норми, що регулюють строки подачі позовів (скарг, тощо) спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності, а зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.
Частиною 3 статті 332 КАС передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин, відповідно до правил статті 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для зазначення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів.

Керуючись статтями 329-332 КАС України,
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку - відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року - залишити без руху.

Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, а також у разі визнання неповажними причин пропуску строку на касаційне оскарження, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                         О.О. Шишов  

Судді                                                                                      І.В. Дашутін

                                                                                          М.М. Яковенко