П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
02 березня 2020року                                                                                           м. Київ
 
Справа № 753/6832/19
Провадження: № 22-ц/824/2320/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., 
суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Литвиненко-Коренюк Наталії Леонідівни в інтересах ОСОБА_1 
на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 жовтня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Лужецької О.Р., 
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,
 
в с т а н о в и в :
 
В квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивувавши його тим, що з 08.08.1997 року по 29.10.2014 року вона та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та   ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки  ОСОБА_1 ухилявся від обов`язку по утриманню дітей, воназвернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Рішенням Дарницького районного суду від 26.08.2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 17.05.2016 року і до повноліття дітей, з індексацією стягуваних сум відповідно до закону. Рішення набрало законної сили та було звернуто до примусового виконання Відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 досяг повноліття, після чого батько припинив надання будь-якої допомоги. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2018 рокустягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн, щомісячно, з 27.04.2017року до 30.06.2020 року. Постановою державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ від 14.12.2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 23.01.2019 року у виконавчому провадженні № 57923824, станом на 21.01.2019 заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим листом Дарницького районного суду м. Києва № 753/7822/17 від 30.11.2018 року становить 66 000 гривень. Заборгованість зі сплати аліментів на утримання повнолітнього сина була погашена відповідачем 01.03.2019 року. За таких підстав, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі66 000 грн відповідно до вимогстатті 196 Сімейного кодексу України.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 66 000 грн. та судовий збір у розмірі 768,40 грн.  
Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Литвиненко-Коренюк Н.Л. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не дотримання судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, не врахування обставин, що мають істотне значення для справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не врахував, що відповідно до положень ст. 196 СК України на платника покладається відповідальність за прострочення сплати аліментів у виді неустойки лише за наявності вини цієї особи. Поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що виконавчий лист № 753/7822/17 було передано на виконання 14 грудня 2018 року, 09 січня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до ВДВС із заявою про надання розрахунку заборгованості, в той час, коли відповідачу про відкриття виконавчого провадження позивачу стало відомо лише 25 лютого 2019 року. Тобто, вина ОСОБА_1 у виникнення заборгованості по сплаті аліментів  відсутня.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Новак Н.Ю. в інтересах ОСОБА_2 зазначила, що розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів від 23.01.2019 року № 57923824/2, що виконаний державним виконавцем, відповідачем не оскаржувався та на час ухвалення судом першої інстанції рішення був чинним. Посилаючись на положення ст. 196 СК України вважала, що ОСОБА_2 має право на стягнення неустойки (пені) у разі виникнення заборгованості по сплаті аліментів з вини боржника. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції від 17.05.2018 року набрало законної сили лише 22.11.2018 року, суд першої інстанції вважав, що у відповідача саме з цієї дати виник обов`язок зі сплати аліментів, однак,  заборгованість була погашена лише 01.03.2019 року, що, на її переконання, є підставою для нарахування неустойки (пені). Обов`язок батька надавати допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,  прямо передбачений законом, при цьому факт спроможності ОСОБА_1   надавати таку допомогу встановлено судовим  рішенням від 17.05.2018 року. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
В рамках даної справи сторонами не оспорюються наступні обставини, встановлені районним судом.
ОСОБА_2  та ОСОБА_1  перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох дітей:   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.10.2014 шлюб між ОСОБА_2  та ОСОБА_1  розірвано.
Рішенням Дарницького районного суду від 26.08.2016 з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2  стягнуто аліменти на утримання сина   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 17.05.2016 і до повноліття дітей, з індексацією стягуваних сум відповідно до закону.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2018року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.11.2018 року, стягнуто з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2  аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3  у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно з 27.04.2017 року до 30.06.2020 року .
30 листопада 2018 року на виконання рішення суду Дарницьким районним суду м. Києва видано виконавчий лист № 753/7822/17.
14.12.2018 року постановою старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Ткачової К.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 753/7822/17 про стягнення з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2  аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3  у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн  щомісячно з 27.04.2017 року до 30.06.2020  року.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 57923824/2від 23.01.2019року, виконаного старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Ткачовою К.В. у виконавчому провадженні № 57923824, станом на 21.01.2019 року заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим листом Дарницького районного суду м. Києва № 753/7822/17 від 30.11.2018 року становить 66 000 грн.
01.03.2019 року відповідачем було погашено заборгованість зі сплати аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 .
Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що рішення суду від 17.05.2018 року набрало законної сили 22.11.2018 року, а тому, саме з цієї дати у відповідача виник обов`язок зі сплати аліментів, нарахованих з 27.04.2017 року. При цьому, суд першої інстанції вважав, що застосований позивачем спосіб нарахування розміру неустойки відповідає правовому висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, однак,  не погодився з доводами позивача в частині визначення дати нарахування пені - з квітня 2017 року, виходячи з того, що обов`язок зі сплати аліментів у відповідача виник лише з 27.04.2017 року, а тому пеня повинна була бути нарахована за три дні, а не за місяць.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) постановою від 25 квітня 2018 року визначила, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, а тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини 1 статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду і в постанові від  03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), зазначивши, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць  та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. 
Тобто, формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що саме з дати набрання законної сили судовим рішенням, якою є 22 листопада 2018 року, у відповідача виник обов`язок зі сплати аліментів, в той же час вважав, що нарахування розміру пені за прострочення сплати аліментів, нарахованих з 27.04.2017 року, повинно починатись саме з 27.04.2017 року оскільки.
Такі висновки суду першої інстанції суперечать один одному, оскільки, якщо у відповідача виник обов`язок сплачувати аліменти з моменту набрання судовим рішенням законної сили, а саме з 22 листопада 2018 року, то і право на  стягнення неустойки (пені) виникає у одержувача аліментів також з цього ж моменту за умови виникнення заборгованості з вини відповідача.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що вина ОСОБА_1 у виникненні заборгованості по сплаті аліментів відсутня, оскільки виконавчий лист № 753/7822/17 було передано на виконання лише 14 грудня 2018 року, а відповідачу про відкриття виконавчого провадження стало відомо лише 25.02.2019 року, колегія суддів зазначає наступне.
Як зазначалось вище, у відповідача обов`язок по сплаті аліментів у розмірі 3000 грн щомісячно виник з 22 листопада 2020 року, однак, заборгованість по сплаті аліментів була погашена лише 01 березня 2019 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). 
Колегія суддів приймає доводи скаржника про те, що вина ОСОБА_1 у виникненні заборгованості за період з квітня 2017 року по 22 листопада 2018 року відсутня у зв`язку із тривалими судовими процесами шодо розгляду позову ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 .
Проте, доказів, що несплата аліментів за період з листопада 2018 року по березень 2019  року відбулась не з вини відповідача суду не надано.
Доводи про те, що відповідачу про відкриття виконавчого провадження стало відомо лише 25.02.2019 року не спростовують наведене та відхиляються колегією суддів, оскільки ОСОБА_1 з 22 листопада 2018 року було достеменно відомо про виникнення у нього обов`язку зі сплати аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій суму 3000 грн. щомісячно, однак дій щодо виконання такого обов`язку ним включно до 01 березня 2019  року вчинено не було.
Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 196 СК України.
За таких підстав, та, із урахуванням вищевикладених  правових позицій, колегія суддів доходить висновку про те, що у позивачки, як одержувача аліментів  виникло право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % відповідно до вимог ст. 196 СК України  лише за період з 1 грудня 2018 року (місяць який є наступним за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти) по 29 лютого 2019 року включно.
Відповідно до розрахунку розміру пені, наданого позивачем, формули обрахування пені за кожним простроченим місячним платежем, розмір неустойки на наведений період складає:
Листопад: 3000 грн. х 90 х 1% = 2700 грн.
Грудень: 3000 грн. х 59 х 1%= 1170  грн.
Січень : 3000 грн. х 28 х 1%= 840 грн.
Отже, загальна сума пені за прострочення сплати аліментів за період з 22 листопада 2018 року по лютий 2019 року становить:  2700+1170+840 =  5310  грн.
Ураховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  підлягають задоволенню частково.
 Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції правильно визначив порядок обчислення пені за прострочення заборгованості по сплаті аліментів, проте, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, помилково визначив період з якого виникла заборгованість з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду та період нарахування пені на прострочену заборгованість зі сплати аліментів, та як наслідок дійшов неправильного висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
За таких підстав рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 жовтня 2019 року підлягає зміні шляхом зменшення розміру неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Литвиненко-Коренюк Наталі Леонідівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 жовтня 2019 року змінити.
Розмір неустойки (пені), який підлягає стягненню з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 за прострочення сплати аліментів на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2018 року на утримання повнолітньої дитини, зменшити з 66 000 (шестидесяти шести тисяч) грн  до 5310 (п`яти тисяч триста десяти) грн.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.   

Головуючий                                                                                    Т.О. Невідома
 
Судді                                                                                                Д.Р. Гаращенко
 
                                                                                                          А.А.Пікуль