Провадження № 33/4820/123/20 
Справа № 670/885/19 Головуючий в 1-й інстанції Потапов О. О. 
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В. 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника Бабчинського В.К., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційними скаргами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та захисника Бабчинського В.К. на постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 14 січня 2020 року,-
В с т а н о в и в :
Постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від   14 січня 2020 року 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працює у Віньковецькому РЕМ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.
ОСОБА_1  визнано винним у тому, що 13 листопада 2019 року біля 21 год. 08 хв. в смт. Віньківці по вул. Сагайдачного, він керував автомобілем «SKODA RAPID», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому порядку водій відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 (а) ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції щодо нього скасувати та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю події правопорушення. Вважає, що суд першої інстанції однобічно та упереджено розглянув справу, не надавши належної правової оцінки доказам, які мають істотне і вирішальне значення для об`єктивності та законності вирішення справи. Висновки суду базуються виключно на припущеннях та домислах, які суперечать фактичним обставинам справи і дослідженим у суді доказам. Вказує, що вживав алкогольні напої, проте транспортним засобом не керував, а лише сів до салону автомобіля на водійське місце, для того, щоб дістати гроші. Відеозапис поліції не містить доказів переслідування, а працівник поліції придумав ту обставину, що ОСОБА_1 не розминувся на перехресті, позаяк в дійсності такого не було, оскільки ОСОБА_1 був у гостях, а автомобіль був більше години припаркований. Суд безпідставно не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , з яким він домовився по телефону про те, що він пізніше забере автомобіль, оскільки ОСОБА_1 мав намір вживати спиртні напої.
В апеляційній скарзі захисник Бабчинський В.К. просить постанову суду скасувати та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю події правопорушення, незважаючи на строки притягнення до адміністративної відповідальності на момент розгляду апеляційної скарги. Вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд розглянув справу однобічно та упереджено, не надавши належної правової оцінки доказам, які мають істотне значення для об`єктивності та законності результатів вирішення справи. Вказує, що ОСОБА_1 дійсно вживав незначну кількість алкогольних напоїв, проте автомобілем не керував, ОСОБА_1 сів до свого автомобіля лише для того, щоб взяти гроші, після чого до його нерухомого автомобіля під`їхав поліцейський. Матеріали справи не підтверджують, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та його зупинку працівниками поліції. Вказує, що ОСОБА_1 перед вживанням алкогольних напоїв зателефонував своєму куму ОСОБА_2 та попросив пізніше забрати автомобіль. Працівники поліції не роз`яснили права ОСОБА_1 . Суд не допитав іншого свідка, який вказаний у протоколі, пояснення якого могли мати істотне значення для розгляду справи. Крім того, свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснював, що не бачив у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а поліцейський в присутності свідків не пропонував ОСОБА_1 надати пояснення, з яких підстав той відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували подані апеляційні скарги, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 13 листопада 2019 року був складений начальником СРПП №2 Віньковецького ВП ГУНП в Хмельницькій області молодшим лейтенантом поліції Баланом О.О., того ж дня, о 21 год. 08 хв. в смт. Віньківці по вул. Сагайдачного,  ОСОБА_1  керував автомобілем «SKODA RAPID», номерний знак              НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому порядку водій ОСОБА_1  відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд зауважує, що суд першої інстанції безпосередньо не допитував свідка ОСОБА_5 , відтак не повинен посилатись на письмові пояснення свідка, який не був безпосередньо допитаний судом, однак вказані обставини не можуть слугувати безумовною підставою для скасування постанови суду, позаяк факт присутності цього свідка при відмові ОСОБА_1 від огляду не оспорюється апелянтами.
В апеляційній скарзі захисником і ОСОБА_1 не оспорюється факт вживання алкогольних напоїв та присутність свідків під час відмови від огляду у встановленому законом порядку.
За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, які були зазначені поліцейськими в складених документах. Зважаючи на визнання апелянтами вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв, що підтверджується даними відеозапису, у поліцейських були всі підстави для направлення ОСОБА_1 для проведення огляду.
Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянти не наводять, не встановлено таких і апеляційним судом. В складеному протоколі вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, що не суперечить диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, згідно якої за цією нормою настає відповідальність в разі, зокрема, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Доводи захисника, що в провадженні відсутні докази, які б підтверджували стан сп`яніння, не можуть бути враховані, зважаючи, що щодо ОСОБА_1 складався протокол за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за керування в стані алкогольного сп`яніння.
Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Доводи апеляційних скарг, що ОСОБА_1 в час та день, який зазначений у протоколі, не керував транспортним засобом, а лише сів на водійське сидіння свого автомобіля для того, щоб взяти гроші, а автомобіль, до того стояв годину та не міг бути зупинений поліцейськими, не можуть бути враховані, позаяк такі доводи суперечать сукупності досліджених доказів по справі, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку.
Даними запису відеофіксування вчинення правопорушення зафіксовано, як ОСОБА_1  закриває двері автомобіля зі сторони водія та вказує працівникам поліції, що їде до кума. В ході розмови ОСОБА_1  не вказував, що він транспортним засобом не керував, а навпаки, вказував, що їде недалеко та думав, що проскочить. В подальшому поліцейський повідомив          ОСОБА_1  про порушення ним Правил дорожнього руху, допущених при проїзді перехрестя, чого також  ОСОБА_1  не заперечував, а навпаки, погоджувався з поліцейським про допущені порушення, які стали причиною зупинки  ОСОБА_1 . Відсутність в справі даних щодо притягнення  ОСОБА_1  за такі порушення Правил дорожнього руху підтверджують лише факт відсутності таких даних, та не спростовують висновків суду про підстави для зупинки транспортного засобу, передбачені ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Також на відео зафіксовано, що  ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. 
Апеляційний суд зауважує, що, як видно з відеозапису, ОСОБА_1 під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення жодного разу не вказав, в тому числі, в присутності свідків, що транспортним засобом він не керував, а даний автомобіль мав забрати ОСОБА_2 , з яким він начебто раніше домовився по телефону. На відео зафіксовано, що на запитання поліцейського, хто забере автомобіль,  ОСОБА_1  не заперечував, щоб автомобіль залишався до наступного дня на місці оформлення матеріалів. Тому доводи ОСОБА_1 та його захисника, що даний автомобіль мав пізніше забрати ОСОБА_2 , з яким  ОСОБА_1  домовився по телефону, так як ОСОБА_1 мав вживати алкогольні напої, а  ОСОБА_1  автомобілем не керував, на увагу не заслуговують. Ті обставини, що поліцейським долучено не повністю відеозапис, не спростовують висновків суду, зважаючи, що наявний в справі відеозапис давав суду підстави для висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується даними протоколу, в якому відображено відмову від проходження огляду (а.с.2), даними акту (а.с.3), поясненнями свідка ОСОБА_4 в суді першої інстанції та відеозаписом фіксування вчинення правопорушення (а.с. 39,40). 
Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
Судом першої інстанції перевірялись доводи апелянтів про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував. Суд, спростовуючи такі твердження апелянтів, навів в постанові суду обґрунтування своїх висновків, з якими погоджується апеляційний суд. Доводи апелянтів, що в той день 13 листопада 2019 року за кермом транспортного засобу він не був, а лише прийшов до автомобіля, щоб взяти кошти, спростовуються також показаннями допитаного в суді першої інстанції свідка - працівника поліції  ОСОБА_6  (підстави сумніватись в яких відсутні), які узгоджуються з даними відеозапису. Критично оцінюючи показання свідка ОСОБА_2 , який в судовому засіданні повідомляв, що він наперед домовився з ОСОБА_1 про те, що забере автомобіль останнього, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 буде вживати спиртні напої, суд навів обґрунтування таких своїх висновків, з якими погоджується апеляційний суд. Доводи ОСОБА_1 , що висновки суду базуються виключно на припущеннях суду, суперечать фактичним обставинам справи, не можуть бути враховані.
Обставинами провадження не викликалась необхідність в виклику та допиті свідка ОСОБА_5 судом першої інстанції, не встановлено таких підстав для його допиту під час апеляційного розгляду з приводу обставин зафіксованих на відео. Обставини відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку ОСОБА_1 в присутності двох свідків зафіксовано даними відеозапису, наданого поліцейським на підтвердження своїх показань суду, підстав вважати вказаний доказ недопустимим апеляційний суд не вбачає, відтак такі доводи апеляційної скарги захисника не можуть бути враховані.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого законодавством порядку. Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, акту, показаннями свідка ОСОБА_4 , допитаного судом першої інстанції, даними відеозапису, також сам ОСОБА_1 не оспорював факту вживання ним алкогольних напоїв та відмови від огляду, як на місці, так і в медичному закладі, в присутності двох свідків.
Доводи захисника, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 права, на увагу не заслуговують, позаяк, як видно з відеозапису, працівники поліції роз`яснювали ОСОБА_1 його права.
При розгляді справи щодо  ОСОБА_1  порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтами в апеляційних скаргах мотивів, допущено не було.
Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-
П о с т а н о в и в :
Постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 14 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника Бабчинського В.К. - без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя