КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №753/3947/18                                                                                     Головуючий у І інстанції - Мицик Ю.С.
апеляційне провадження №22-ц/824/1369/2020                                       Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
10 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Гуля В.В. 
суддів Сушко Л.П., Сліпченка О.І.,
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»  на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
 
встановив:
 
         АТ «КБ «Приватбанк» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між АТ «КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір №б/н від 13 лютого 2012 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
 
Підписання вищевказаного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір.
ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідач своєчасно позивачу грошові кошти не повернув, відсотки за користування кредитом не сплатив, внаслідок чого станом на 31 січня 2018 року утворилась заборгованість.
Просило суд, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 20 листопада 2011 року у розмірі 11290.89 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 1474.10 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 8702.94 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 100 грн. штрафи 500 грн (фіксована складова) та 513.85 (процентна складова) 
Просило стягнути з відповідача судові витрати.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року позов задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «Приватбанк» заборгованість за договором кредиту б/н від 13 лютого 2012 року у розмірі 2583.72 грн. ,з яких 1474.10 грн. тіло кредиту, 95.77 грн. заборгованість по відсоткам та судові витрати у розмірі 403.19 грн.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції АТ «КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням всіх обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.
 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалось на те, що Банк свої зобов`язання за договором перед відповідачем виконав, а саме, надав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку. У свою чергу, відповідач умови договору щодо своєчасного повернення грошових коштів не виконав.
 
Банк надав розрахунок заборгованості,з якого вбачається, що відповідач дійсно отримав грошові кошти та неналежним чином виконував зобов`язання по сплаті заборгованості, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом.
 
Розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється з дати списання коштів з позичкового рахунка до майбутньої дати сплати відсотків, а також за період, що починається з попередньої дати сплати відсотків по поточну дату сплати відсотків. 
 
Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування відсотків здійснюється на дату сплати поточного чергового платежу, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з фактичної кількості днів у році.
 
Всі операції за кредитним договором, а також те, як саме нараховувались проценти за користування кредитними коштами, чітко зазначені в розрахунку заборгованості, що не було проаналізовано судом першої інстанції.   
 
Просило, змінити рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року в частині стягнення процентів та задовольнити позовні вимоги АТ «КБ «Приватбанк» у повному обсязі. 
 
13 вересня 2019 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу з якого видно, що він згоден з рішенням суду першої інстанції та просить його залишити без змін. Зазначає у відзові, що матеріали не містять доказів оформлення та укладення між сторонами та відповідно отримання позичальником «Умов та правил надання банківський послуг» а також «Тарифів Банку», щоб у сукупності із Заявою, свідчило про укладення у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
 
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги банку в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом підлягають задоволенню, встановленою ставкою до її збільшення.
 
З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне. 
 
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
 
Згідно з вимогами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
 
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
Тобто  законом  встановлено, що обов`язковою умовою кредитного  договору є сплата процентів.
 
Відповідно до ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
 Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка.
У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки.
У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен забезпечувати точне визначення розміру процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитодавець не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
 Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам:
1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;
2) індекс повинен ґрунтуватися на об`єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;
3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.
 У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі визначається максимальний розмір процентної ставки, що може бути застосований.
 Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
 
Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1  глави 71 цього ж Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.
 
Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, відповідач отримав від позивача кредит у розмірі  2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту.
 
Так, відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі ст.536 ЦК України  передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Таким чином суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про стягнення з позивача заборгованості по відсоткам за період з 13 лютого 2012 рок  по 29 серпня 2014 року до дня коли підвищено ставку до 34,8 %., оскільки відповідно до ст.10561  ЦПК України , Умова договору, щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. 
Доводи апеляційної скарги, щодо безпідставності відмови в задоволенні позову в частині стягнення відсотків за користуванням кредитом не заслуговують на увагу оскільки ідуть у розріз положенням  ст.10561  ЦПК України.
 Окрім того матеріали справи не містять підтвердження того, що позивач належним чином повідомив відповідача про зміну відсоткової ставки за користування кредитом шляхом вручення повідомлення відповідачу.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до правильного висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення. 
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                      В.В. Гуль
 
Судді                                                                         Л.П. Сушко 
 
О.І. Сліпченко