ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 січня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/2437/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Лавриненко Л.В., Філінюка І.Г.
секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:
від ВКФ “ЮНА-СЕРВІС” у вигляді ТОВ - адвокат Сорокін К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виробничо-комерційної фірми “ЮНА-СЕРВІС” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.12.2019  
по справі №916/2437/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ВІЧУНАЙ-УКРАЇНА”
до Виробничо-комерційної фірми “ЮНА-СЕРВІС” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю
про стягнення 198 818,17 грн

ВСТАНОВИВ:
У серпні 2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю “ВІЧУНАЙ-УКРАЇНА” (далі – ТОВ “ВІЧУНАЙ-УКРАЇНА”) звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до Виробничо-комерційної фірми “ЮНА-СЕРВІС” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі – ВКФ “ЮНА-СЕРВІС” у вигляді ТОВ) в якому просило стягнути з відповідача на свою користь 97249,59 грн.
Також у вересні 2019 р. ТОВ “ВІЧУНАЙ-УКРАЇНА”) звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом ВКФ “ЮНА-СЕРВІС” у вигляді ТОВ в якому просило стягнути з відповідача на свою користь 101568,58 грн. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.11.2019 об`єднано в одне провадження справи №916/2437/19 та №916/2631/19, які розглядаються Господарським судом Одеської області, присвоєно об`єднаній справі №916/2437/19.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.12.2019 призначено у справі №916/2437/19 судову економічну експертизу, провадження якої доручити судовому експерту Бурдейному Сергію Михайловичу ТОВ "Одеський регіональний центр незалежних експертиз", на розв`язання експертів поставлено такі питання: 
- Чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах позивача розмір заборгованості у розмірі 198 818,17грн., за надані відповідачем послуги з поставки товару за договором із відстроченням платежу №59/07 від 01.07.2008р. за період з 21.08.2016р. по 31.08.2016р. та з 04.09.2016р. по 08.02.2017 р.
- Якщо ні, визначити розмір заборгованості відповідача за договором із відстроченням платежу №59/07 від 01.07.2008р. за період з 21.08.2016р. - по 31.08.2016р. та з 04.09.2016р. по 08.02.2017р. на підставі наявних матеріалів справи.
Оплату вартості експертизи покладено на сторін в рівних частинах.
В мотивах оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції зазначив, що враховуючи доводи відповідача щодо відсутності у останнього боргу перед позивачем, недоліки розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, також зважаючи на велику кількість оплат, здійснених відповідачем згідно реєстру банківських операцій, суд дійшов висновку щодо призначення у справі судової експертизи для визначення вірного розміру заборгованості відповідача.
Також, місцевим господарським судом зазначено, що для повного та всебічного розгляду даної справи та для встановлення точного розміру заборгованості відповідача перед позивачем існує необхідність спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини, що мають значення для справи, неможливо; також жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань, а тому, є доцільним призначення у справі судової економічної експертизи для вирішення питання щодо розміру заборгованості, проведення якої слід доручити судовому експерту ТОВ    "Одеський регіональний центр незалежних експертиз" Бурдейному Сергію Михайловичу.
Не погодившись із даною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулася ВКФ “ЮНА-СЕРВІС” у вигляді ТОВ з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 05 грудня 2019 року у справі №916/2437/19.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскаржувана ухвала винесена з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що полягає у наступному.
Так апелянт зазначає, що призначаючи про справі судову економічну експертизу, судом першої інстанції не врахованого того, що виходячи із матеріалів справи не вбачається сукупність умов, вказаних у ч.1 ст. 99 ГПК України, та не наведено чітких аргументів задля призначення експертизи.
Також посилаючись на ст.1 Закону України «Про судову експертизу» апелянт зазначає, що питання, які стосуються визначення розміру заборгованості підлягають вирішенню в процесі судового розгляду та їх дослідження не потребує спеціальних знань. Питання щодо відсутності заборгованості суд може встановити самостійно на підставі наявних в матеріалах справи первинних бухгалтерських документів, а саме видаткових накладних, накладних на повернення товару та платіжних доручень. Тобто питання визначення заборгованості або її відсутності мають правовий характер і вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду.
За твердженням апелянта, судом під час призначення судової економічної експертизи за власної ініціативи не наведено дійсної необхідності її призначення, не вказано, які саме спеціальні знання необхідні для вирішення поставлених питань, не обґрунтовано неможливості розгляду справи по суті за результатами оцінки наявних у справі доказів без призначення економічної експертизи.
Апелянт також наголошує, що в оскарженій ухвалі, суд першої інстанції визначив предмет доказування, а саме зазначив, що для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи необхідно встановити обставини щодо підтвердження заборгованості відповідача на підставі наявних матеріалів справи. На думку апелянта, поставлення наведених в оскаржуваній ухвалі питань спонукає судового експерта до збирання додаткових доказів по справі, що є грубим порушенням ч.2 ст. 102 ГПК України. Разом з тим, в ухвалі суду першої інстанції не обґрунтовано, чому вказаний аналіз не може бути зроблений безпосередньо судом на підставі наявних у даній справі доказів, зокрема, шляхом співставлення даних на підставі наданих сторонами первинних бухгалтерських документів, таких як видаткові накладні, накладні на повернення товару та платіжні доручення. Здійснення арифметичного розрахунку на підставі наданих первинних бухгалтерських документів не потребує спеціальних знань в сфері бухгалтерського обліку.
Скаржник також зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята місцевим господарським судом в судовому засіданні 05.12.2019 з власної ініціативи, без обговорення необхідності проведення вказаної експертизи та врахування думки учасників процесу. При цьому не зрозуміло, за яких підстав проведення експертизи доручено саме приватній установі за умови, що суд з власної ініціативи призначив проведення експертизи. В оскаржуваній ухвалі відсутні жодні обґрунтування стосовно того, чому судову економічну експертизу не було призначено у державних установах, до компетенції яких входить проведення таких експертиз, та чому обрання вказаної установи для проведення експертизи відбувалося без урахування думок сторін щодо доцільності призначення експертизи саме у вказаній приватній установі за умови, що представники сторін були присутні у судовому засіданні під час вирішення вказаного питання.
Також апелянт зазначає, що оплату вартості експертизи було покладено на обох сторін в рівних частках. Проте, ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ не погоджується щодо доцільності призначення судової економічної експертизи по даній справі з підстав, викладених вище, а тому покладення часткової оплати експертизи на товариство є  таким, що спонукає до додаткових суттєвих судових витрат.
На думку скаржника, безпідставне призначення судом першої інстанції судової економічної експертизи за власної ініціативи та відповідно зупинення провадження по справі порушує принцип розумності строків розгляду справи.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №916/2437/19 за апеляційною скаргою ВКФ “ЮНА-СЕРВІС” у вигляді ТОВ на ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.12.2019, призначено справу до розгляду на 22.01.2020.
16.01.2020 судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від ТОВ “ВІЧУНАЙ-УКРАЇНА” в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень позивач посилаючись на приписи ст. 99 ГПК України зазначає, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, оскільки не спростовує висновків місцевого господарського суду щодо необхідності призначення у справі судової економічної експертизи. 
З приводу тверджень апелянта про незаконність і не обґрунтованість поставлення на вирішення експерта питань, що в подальшому понукає експерта , до збирання додаткових доказів по справі, що порушує ч. 2 ст. 102 ГПК України, позивач вважає, що зазначення судом в оскаржуваній ухвалі питань, що в подальшому може спонукати судового експерта до збирання додаткових доказів по справі не є порушенням норм чинного законодавства України. А також є лише суб`єктивною думкою (припущенням) апелянта.
Щодо посилання апелянта на скрутне матеріальне становище та безпідставне покладення судом першої інстанції на нього витрат на оплату експертизи, позивач зазначає, що з початку звернення позивача до господарського суду Одеської області, позивач вже поніс значні збитки за відвантажений товар, адже даний товар станом на день звернення до суду є не оплаченим та є імпортованим, що передбачає оплату за міжнародними контрактам. 
У цілому, як вважає позивач, даною скаргою відповідач намагається затягнути розгляд справи, тим самим тривалий час не сплачувати за отриманий товар.
У судовому засіданні від 22.01.2020 представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою на наполягав на її задоволенні. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини нез`явлення суд не повідомив та своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався. 
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи  на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ВКФ “ЮНА-СЕРВІС” у вигляді ТОВ  підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За приписами ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 01.06.2006 р. зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Статтею 99 ГПК України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.
Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.
Згідно з ст. 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Означена правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16 та від 24.01.2018 у справі №917/50/17.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, ані позивач, ані відповідач не зверталися до суду першої інстанції із клопотанням про призначення у справі експертизи. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.11.2019 підготовче засідання по справі відкладено на 05.12.2019. Означена ухвала не містить жодних посилань на необхідність призначення у справі судової експертизи та пропозицій сторонам щодо надання свої міркувань, заперечень тощо з цього приводу. 
У відповідності до протоколу судового засідання від 05.12.2019 судом першої інстанції, під час судового засідання, також не ставилось на обговорення питання з приводу необхідності призначення у справі судової економічної експертизи, не з`ясовувалась думку сторін з цього приводу, хоча представники як позивача, так й відповідача були присутніми у судовому засіданні.
Також, призначаючи по даній справі судову економічну експертизу, суд першої інстанції, у порушення приписів ст. 99 ГПК України, позбавив сторін можливості обрати експерта або експертну установу. Так місцевим господарським судом, за власною ініціативою, без жодного належного обґрунтування, доручено проведення експертизи судовому експерту Бурдейному Сергію Михайловичу ТОВ "Одеський регіональний центр незалежних експертиз".
Також, судом першої інстанції не надано можливості учасникам справи запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. 
Згідно з ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 74 ГПК України).
За приписами ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частинами 1 та 2 ст. 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 ГПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
На думку колегії суддів, виходячи із предмету позову, обставин справи, наявності у справі доказів, поданих сторонами на підтвердження своїх правових позицій щодо виконання відповідачем зобов`язань по оплаті заборгованості, спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, не потрібні, оскільки суд першої інстанції не позбавлений можливості самостійно встановити відповідні обставини щодо виконання сторонами договірних зобов`язань.
Також не наведено судом першої інстанції, та не встановлено під час апеляційного перегляду справи, наявності у матеріалах справи доказів, які є взаємно суперечливими.
Колегія суддів зауважує, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не навів жодних обґрунтованих підстав необхідності призначення судової економічної експертизу у даній справі, а лише обмежився посилання на доцільність призначення експертизи, для повного та всебічного розгляду даної справи та для встановлення точного розміру заборгованості відповідача перед позивачем.
Жодним чином не мотивовано судом першої інстанції й рішення в частині покладення оплати вартості експертизи на сторін в рівних частинах.
З урахуванням вищевикладеного колегією суддів відхиляються заперечення позивача наведені у відзиві на апеляційну скаргу.
Виходячи з вищенаведеного судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для призначення у справі судово-економічної експертизи та зупинення провадження у справі є необґрунтованим, отже, ухвала Господарського суду Одеської області від 05.12.2019 у справі №916/2437/19 про призначення судово-економічної експертизи та зупинення провадження у справі підлягають скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням норм процесуального права, а справа передачі на розгляд Господарському суду Одеської області.

Керуючись статтями 269-271, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити. 
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.12.2019 р. у справі №916/2437/19 скасувати. 
Справу №916/2437/19 направити для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області.
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 27.01.2020.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                  Лавриненко Л.В. 

Суддя                                                                                   Філінюк І.Г.