ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року	Львів	Справа № 260/851/19 пров. № А/857/15/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Улицького В.З. та Довгої О.І.,
з участю секретаря судового засідання -           Герман О.В.,

а також сторін (їх представників):
від позивача –                                         не з`явився;
від відповідача -                                         не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.07.2019р. про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській обл. про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії за вислугу років (суддя суду І інстанції: Гаврилко С.Є., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11 год. 00 хв. 22.07.2019р., м.Ужгород; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 29.07.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.07.2019р. в порядку п.5 ч.2 ст.236 КАС України зупинено провадження в адміністративній справі № 260/851/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Закарпатській обл. про визнання протиправними дій щодо обмеження максимального розміру пенсії та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії до набрання законної сили судовими рішеннями Верховного Суду у зразковій справі № 240/5401/18 (провадження № з/9901/58/18) та у справі № 510/1286/16-а (провадження № 11-345апп19) (а.с.47-50).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу в частині зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а (провадження № 11-345апп19) скасувати, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до неправильного вирішення питання про зупинення провадження у справі (а.с.71-74).
Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що справа № 510/1286/16-а (провадження № 11-345апп19), яка розглядається Верховним Судом, не має жодного відношення до розглядуваної справи № 260/851/19, оскільки позивач ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу з вимогою про визнання протиправними дій щодо обмеження максимального розміру пенсії нарівні 70 процентів від відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку пенсії, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 01.01.2016р. у розмірі 89 процентів від відповідних сум грошового забезпечення.
Натомість справа № 510/1286/16-а (провадження № 11-345апп19), яка розглядається Верховним Судом, стосується позову до пенсійного органу про визнання неправомірними дій пенсійного органу щодо неврахування для обчислення пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат; зобов`язання здійснити перерахунок пенсії як державному службовцю з дати її призначення – 17.07.2009р. на виконання ст.37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням середньомісячної суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат за 24 календарні місяці.
Вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції здійснив неправильне тлумачення Конституції України та законодавства України.

Відповідачем ГУ ПФ України в Закарпатській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною та необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.103-109).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 19.06.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії ГУ ПФ України у Закарпатській обл. щодо обмеження йому з 01.01.2016р. максимального розміру пенсії на рівні 70 % від відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку пенсії; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) його пенсії з 01.01.2016р. у розмірі 89 % від відповідних сум грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», на підставі постанови КМ України «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та у відповідності до довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській обл. (про розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) № 0703000490 від 20.03.2018р. (а.с.6-12).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.06.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження адміністративній справі № 260/851/19; розгляд справи вирішено проводити в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.2-4).

19.07.2019р. ГУ ПФ України в Закарпатській обл. подано до суду першої інстанції клопотання про зупинення провадження у справі № 260/851/19, в якому заявник, посилаючись на положення п.9 ч.2 ст.236 КАС України, просив зупинити провадження у даній справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № Пз/9901/58/18 (№240/5401/18) (а.с.40-41). 
В обґрунтування заявленого клопотання покликався на те, що ухвалою Великої Палати Верховного суду від 13.03.2019р. відкрито провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФ України в Житомирській обл. на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.02.2019р. у зразковій справі № 240/5401/18. 
Заявник зазначав, що справа № 260/851/19 відповідає ознакам типової справи, відтак просив зупинити провадження по даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 240/5401/18 (провадження № Пз/9901/58/18).

Постановляючи спірну ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 аналогічні позовним вимогам у зразковій справі № 240/5401/18 (провадження № Пз/9901/58/18). 
При цьому, згідно відомостей із сайту судова влада України (https://court.gov.ua/fair/), 06.03.2019р. подано апеляційну скаргу на рішення Верховного Суду від 04.02.2019р. у справі № 240/5401/18. 
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФ України в Житомирській обл. на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.02.2019р. у справі № 240/5401/18.
Оскільки у справі № 240/5401/18 (провадження № Пз/9901/58/18), рішення у якій не набрало законної сили у зв`язку з апеляційним оскарженням до Великої Палати Верховного Суду, та в адміністративній справі № 260/851/19 відповідачем є один і той самий суб`єкт владних повноважень, спір виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, позивачами заявлено подібні вимоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданого клопотання про зупинення провадження у справі № 260/253/19 згідно з п.9 ч.2 ст.236 КАС України до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі № 240/5401/18 (провадження № Пз/9901/58/18).
При цьому, суд додатково врахував, що ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 02.04.2019р. передано на розгляд до Великої Палати Верховного Суду справу № 510/1286/16-а за позовом до Ізмаїльського об`єднаного управління ПФ України Одеської обл. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (номер ухвали в ЄДРСР за № 80894542).
Оскільки відповідачем в розглядуваній справі заявлено вимогу про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 через пропуск шестимісячного строку звернення до суду відповідно до ч.2 ст.122 КАС України та у зв`язку з необхідність формування обґрунтованої правової позиції щодо застосування строків звернення до суду у спірних правовідносинах про соціальний захист, суд першої інстанції дійшов висновку, що ухвалене рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а матиме преюдиціальне значення та безпосередньо впливатиме на вирішення даної адміністративної справи, зокрема, у частині строків звернення до суду, та є достатньою та безумовною підставою для зупинення провадження у справі.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі» у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).
Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції не оскаржується в частині зупинення провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФ України в Закарпатській обл. про визнання протиправними дій щодо обмеження максимального розміру пенсії та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі № 240/5401/18 (як зразкової справи), тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає оскаржувані висновки суду першої інстанції помилковими та передчасними, виходячи з наступного.

          Відповідно до п.9 ч.2 ст.236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі розгляду типової справи і оприлюднення повідомлення Верховного Суду про відкриття провадження у зразковій справі - до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі.

          Із змісту наведеної норми слідує, що своїм правом зупинити провадження у справі за розглядуваних обставин суд може скористатися лише за наявності обставин, що створюють об`єктивні перешкоди в розгляді справи.

Відповідно до п.п.21, 22 ч.2 ст.4 КАС України типові адміністративні справи - це адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.
Зразкова адміністративна справа - це типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

При цьому норми КАС України не містять визначення терміну «подібні правовідносини».
Тлумачення визначення «подібності правовідносин» міститься, зокрема, у ряді постанов Верховного Суду (від 13.02.2019р. у справі № 802/3999/15-а, від 03.07.2019р. у справі № 826/27404/15 та інші).
За змістом вказаних постанов подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

Предметом спору в розглядуваній справі є визнання протиправними дій пенсійного органу щодо обмеження максимального розміру пенсії нарівні 70 % від відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку пенсії, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 01.01.2016р. у розмірі 89 % від відповідних сум грошового забезпечення згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», на підставі постанови КМ України «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та у відповідності до довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській обл. про розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) № 0703000490 від 20.03.2018р.

Предметом спору в справі № 510/1286/16-а (провадження № 11-345апп19, яка переглядається Верховним Судом) є визнання неправомірними дій пенсійного органу щодо неврахування для обчислення пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат; зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок пенсії як державному службовцю з дати її призначення – 17.07.2009р. на виконання ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу», з урахуванням середньомісячної суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат за 24 календарні місяці.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про подібність спірних правовідносин, оскільки у зазначених справах різний об`єкт та предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм, а тому оскаржувана ухвала суду в частині зупинення провадження у розглядуваній справі № 260/851/19 до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а є необґрунтованою.

Окрім цього, на думку колегії суддів, формування правових висновків в частині застосування строків звернення до суду в соціальних справах не може бути достатньою правовою підставою для зупинення провадження у справі.
Також зупинення провадження з декількох правових підстав призводить до надмірно тривалого затягування розгляду справи, зокрема, спричиняє до зупинення розгляду справи до вирішення комплексу правових питань судом касаційної інстанції.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Однак, із урахуванням оскарження позивачем ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.07.2019р. про зупинення провадження у справі № 260/851/19 лише в частині такого зупинення, колегія суддів дійшла висновку що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в зазначеній частині без передачі справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Матеріали справи не містять доказів понесення учасниками справи судових витрат, у зв`язку з чим підстави для їх розподілу є відсутніми.

З огляду на викладене, враховуючи приписи п.4 ч.1 ст.320 КАС України, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню в частині підстав для зупинення провадження в справі, як винесена із порушенням процесуального права, без направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст.310, 312, ч.2 ст.313, п.4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.07.2019р. про зупинення провадження в адміністративній справі № 260/851/19 - скасувати в частині зупинення провадження до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а (провадження № 11-345апп19).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	О. І. Довга  	
Дата складення повного судового рішення: 05.02.2020р.