П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/8043/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Г.В. 
Суддя-доповідач -  Боровицький О. А.   
28 січня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Матохнюка Д.Б. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Черняк А.В.,
представника позивача: Мартинюк Н.В.
представника відповідача: Єфремової О.В.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:
- визнати протиправними дії Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не призначенні їй пенсії зі зниженням пенсійного віку з 11.02.2019;
- зобов`язати Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити їй пенсію зі зниженням пенсійного віку з 11.02.2019 року, згідно п. "б"  ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши період з 29.12.2004 по 01.08.2013 до пільгового стажу роботи.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову, оформлену листом Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 07.05.2019 № 3875/03.2, у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку з 11.02.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку у відповідності до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 11.02.2019, зарахувавши їй період з 29.12.2004 по 01.08.2013 року до пільгового стажу роботи. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 768 грн 40коп. У решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за наявними документами пільговий стаж позивача становить 2 роки 10 місяців 28 днів, тому рішенням Житомирського об`єднаного Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні пенсії за віком по списку №2 зі зниженням пенсійного віку відмовлено через відсутність необхідного пільгового стажу роботи (10 років). А тому, дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії є правомірними та вмотивованими.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.
Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, згідно паспортних даних, 10.02.1967 року ОСОБА_1 виповнилось 52 роки.
Як вбачається із копії трудової книжки НОМЕР_1 , позивачка, 01.02.2002 року, наказом №35/о.с, прийнята на роботу телефоністкою 2-го класу Житомирської дистанції сигналізації і зв`язку Південно-Західної залізниці.
Наказом начальника залізниці № 453-Н від 18.10.2010 року Житомирську дистанцію сигналізації і зв`язку ДТГО "Південно-Західна залізниця" змінено на відокремлений підрозділ Житомирської дистанції сигналізації і зв`язку ДТГО "Південно-Західна залізниця".
З метою приведення назв професій у відповідність до вимог Класифікатора професій ДК 003:2010, начальником відокремленого підрозділу Житомирської дистанції сигналізації і зв`язку ДТГО "Південно-Західна залізниця" видано наказ № 249, яким з 22.08.2012 року змінено назву посади в структурі підрозділу з "телефоніст" на "телефоніст міжміського телефонного зв`язку 2 класу".
З огляду на зазначений наказ, у трудовій книжці позивачки було вчинено запис, з якого вбачається, що з 22.08.2012 по 02.08.2013 року вона перебувала на посаді телефоніста міжміського телефонного зв`язку 2 класу.
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пільгової пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки з 01.02.2002 по 01.08.2013 року (11 років 6 місяців) виконувала роботу телефоніста міжміського телефонного зв`язку 2 класу за професією, посадою "телефоніста міжміського телефонного зв`язку 2 класу, які працюють з мікротелефонною гарнітурою (пристроєм) на міжміських, замовних, довідкових комутаторах і на переговорних пунктах з цілодобовою дією" згідно списку №2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36.
Листом від 07.05.2019 року №3875/03.2 Житомирським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку по списку № 2 відмовлено через відсутність у заявниці необхідного пільгового стажу. Вказано, що згідно довідки № 174 від 21.02.2019 року, виданої виробничим підрозділом Житомирської дистанції сигналізації та зв`язку ПАТ "Українська залізниця", до пільгового стажу роботи позивачки зараховано період з 01.02.2002 по 28.12.2004 року на посаді телефоніста (2 роки 10 місяців 28 днів). Період роботи з 29.12.2004 по 01.08.2013 року не зараховано до пільгового, оскільки, згідно наказу про прийом на роботу від 01.02.2002 року № 35-о/с та особової картки, ОСОБА_1 працювала з 01.02.2002 року в цеху №01, дільниця 7, з 22.08.2012 року в "ТТС", а згідно наказу "Про підсумки атестації робочих місць" від 12.04.2006 року № 101, від 16.04.2011 року № 85 та висновків Державної експертизи умов праці "Про результати експертизи якості атестації робочих місць" від 13.06.2006 року № 10-134, від 25.10.2011 року № 10-309 підтверджено право на пільгову пенсію на посаді "телефоніст в структурному підрозділі "Телефонна станція" та "Дільниця зв`язку на ст.Житомир" відповідно.
Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до пунктів 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи.
До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Системний аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є віднесення цієї посади або професії до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що діяли в період такої роботи.
Вимоги щодо обов`язкового підтвердження документами умов праці до 21.08.1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих списків.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації №41).
Відповідно до зазначених нормативних актів основною метою атестації є регулювання відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
За приписами п. 4 Порядку №383 та пп. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій №41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Відтак, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що передбачені Списком №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації робочого місця за умовами праці.
Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговими пенсійними забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Відсутність підтвердження вищевказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.
Оцінюючи доводи апелянта щодо відсутності правових підстав для зарахування позивачу періоду роботи з 29.12.2004 по 01.08.2013 року на посаді телефоніста до пільгового стажу, суд апеляційної інстанції враховує наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 01.02.2002 по 01.08.2013 року працювала на посаді "телефоніст" та "телефоніст міжміського телефонного зв`язку 2 класу" Житомирської дистанції сигналізації і зв`язку.
В особовій картці № 300 по підприємству "Житомирська дистанція сигналізації і зв`язку" містяться аналогічні дані щодо посади/професії позивачки за цей період та додатково зазначено інформацію про те, що з 01.02.2005 року вона працювала в структурному підрозділі 1/7 та з 22.08.2012 року – ТТС.
Згідно довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 174 від 21.02.2019 року та №427 від 17.05.2019 року, виданих виробничим підрозділом Житомирської дистанції сигналізації і зв`язку регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця", позивачка з 01.02.2002 по 21.08.2012 року та з 22.08.2012 по 01.08.2013 року працювала у виробничому підрозділі Житомирської дистанції сигналізації і зв`язку повний робочий день і виконувала роботи телефоніста міжміського телефонного зв`язку 2 класу за професією, посадою телефоністи міжміського телефонного зв`язку 2 класу, які працюють з мікротелефонною гарнітурою (пристроєм) на міжміських, замовних, довідкових комутаторах і на переговорних пунктах з цілодобовою дією, що передбачено списком 2, розділ XXIX, позиція 29 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36. За період з 01.02.2002 по 01.08.2013 року стаж роботи становить 11 років 06 місяців. Підстава: наказ про прийом на роботу № 35-/ос від 01.02.2002 року.
Так, ОСОБА_1 , в період з 01.02.2002 по 01.08.2013 року працювала повний робочий день у Житомирській дистанції сигналізації і зв`язку ДТГО "Південно-Західна залізниця"/відокремленому підрозділі Житомирської дистанції сигналізації і зв`язку ДТГО «Південно-Західна залізниця» телефоністом 2класу/телефоністом міжміського телефонного зв`язку 2 класу, який працює з мікротелефонною гарнітурою (пристроєм) на   міжміських, замовних, довідкових комутаторах і на переговорних пунктах з цілодобовою дією, що передбачено розділом XXIX "Зв`язок" позиції № 29 списку № 2 Постанови КМУ № 36.
При цьому, згідно наказів відокремленого підрозділу Житомирської дистанції сигналізації і зв`язку ДТГО "Південно-Західна залізниця" "Про підсумки атестації робочих місць" від 12.04.2006 року №101 та від 16.04.2011 року №85, працівникам дистанції, зайнятим на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, встановлено з 01.04.2011 та з 01.01.2006 року відповідно такі пільги: телефоніст – пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2.
Висновками Державної експертизи умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської облдержадміністрації по результатах експертизи якості атестації робочих місць, проведеної на виконання вимог статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.7 Закону України "Про відпустки" та постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 "Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці" у відокремленому підрозділі Житомирської дистанції сигналізації і зв`язку ДТГО "Південно-Західна залізниця", підтверджено право на пільгову пенсію на посаді "телефоніст міжміського телефонного зв`язку, який працює з мікротелефонною гарнітурою (пристроєм) на міжміських, замовних, довідкових комутаторах і на переговорних пунктах з цілодобовою дією" (позиція № 29 розділу XXIX "Зв`язок" списку №2 Постанови КМУ від 16.01.2003 року №36).
Враховуючи вищевикладене, матеріалами справи підтверджено право ОСОБА_1 на зарахування до її пільгового стажу періоду роботи з 29.12.2004 по 01.08.2013 року на посаді телефоніста 2 класу/телефоніста міжміського телефонного зв`язку 2 класу та отримання пенсії у відповідності до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як особи, яка на момент звернення із заявою про призначення пенсії досягла 52 роки, мала стаж роботи понад 25 років і з них 10 років пільгового за списком № 2, позиція 29, Постанови КМУ від 16.01.2003 року №36, та за результатами атестації робочих місць, проведеної згідно Порядку № 442.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованою позицію суду першої інстанції, що вказане рішення відповідача є протиправним, а ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку з 11.02.2019 року, згідно п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши період з 29.12.2004 по 01.08.2013 року до пільгового стажу роботи.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В даному випадку, відповідачем не доведено правомірність вчинених дій стосовно відмови в призначенні   ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку у відповідності до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на встановлені обставини по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення про часткове задоволення позовних вимог відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і оскаржуване судове рішення ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні обставин справи, які мають значення для вирішення спору, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  03 лютого 2020 року.

Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Шидловський В.Б.    Матохнюк Д.Б.