Ухвала
 
22 січня 2020 року
місто Київ
 
справа № 759/3487/16
провадження № 61-675св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Спеціалізована школа ІІ-ІІІ ступенів № 159 з поглибленим вивченням англійської мови м. Києва,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Погрібного С. О., Олійник А. C., Яремка В. В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої школи II-III ступенів № 159 з поглибленим вивченням англійської мови м. Києва про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Спеціалізованої школи II-III ступенів № 159 з поглибленим вивченням англійської мови м. Києва на постанову Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Савченка С. І., Верланова С. М., Мережко М. В.,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за грудень 2015 року та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 06 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з інших правових підстав.
Постановою Верховного Суду від 27 червня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року у частині вирішення позовних вимог про поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, а також відшкодування моральної шкоди скасовано, справу у цій частині направлено на новий розгляд до Апеляційного суду міста Києва. Рішення Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заробітної плати за грудень 2015 року залишено без змін.
Постановою Київського Апеляційного суду від 28 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 липня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди скасовано і ухвалено нове, яким позов у цій частині задоволено частково. Суд поновив ОСОБА_1 строк звернення до суду для вирішення спору про поновлення на роботі. Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідуючої бібліотекою Спеціалізованої школи ІІ-ІІІ ступенів № 159 з поглибленим вивченням англійської мови м. Києва із 11 грудня 2015 року. Стягнуто із Спеціалізованої школи ІІ-ІІІ ступенів № 159 з поглибленим вивченням англійської мови м. Києва на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 153 325, 28 грн без урахування податків та обов`язкових платежів, а також відшкодовано моральну шкоду в розмірі 4 287, 00 грн. У іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі і стягнення заробітку за один місяць.
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у грудні 2018 року, Спеціалізована школа II-III ступенів № 159 з поглибленим вивченням англійської мови м. Києва просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції, ухвалою від 24 грудня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
ОСОБА_1 у січні 2020 року звернулася до Верховного Суду із заявою про відвід суддів Погрібного С. О., Олійник А. С., Яремка В. В.
Заява про відвід обґрунтована тим, що зазначені судді, зловживаючи службовим становищем, свідомо вчинили корупційні правопорушення на користь відповідача. Заявник зазначила, що ухвала Верховного Суду від 24 грудня 2019 року про призначення справи до судового розгляду є сфальшованою і необ`єктивною, оскільки підстави для призначення справи до судового розгляду відсутні, оскільки Верховний Суд під час попереднього розгляду справи вже висловив свою позицію щодо правильного застосування норм права і суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до зазначених висновків. Враховуючи зазначене, Верховний Суд мав передати справу на розгляд палати, до якого входила така колегія. Також Верховний Суд не направив стороні відповідь на відзив, що додатково підтверджує упередженість суду. Окрім цього, Спеціалізованій школі ІІ-ІІІ ступенів № 159 з поглибленим вивченням англійської мови м. Києва безпідставно поновлені строки на касаційне оскарження судового рішення, що свідчить про упередженість судді-доповідача та його прихильність до відповідача. 
Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, колегія суддів зробила висновок про необґрунтованість заяви про відвід суддів Погрібного С. О., Олійник А. С., Яремка В. В.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
За правилами частин першої-третьої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України 
«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність будь-яких підстав стверджувати, що судді Погрібний С. О., Олійник А. С., Яремко В. В. виявляють особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.
За об`єктивним критерієм необхідно з`ясувати, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
Водночас обставини, покладені в основу заяви про відвід суддів, не свідчать про існування підстав, визначених у статтях 36, 37 ЦПК України, які викликають чи можуть викликати сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів.
Посилання заявника на те, що Верховний Суд не направив стороні копію відповіді на відзив відповідача не доводять упередженості судів, оскільки така вимога не міститься у процесуальному законі.
Питання передачі справи на розгляд палати, до складу якої входять ці судді, вирішується під час судового розгляду касаційної скарги, а не на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі або призначення її до розгляду. Отже, наведені доводи так само не свідчать про будь-яку упередженість суддів у справі, що переглядається.
Доводи заяви ОСОБА_1 щодо відсутності підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, відсутності підстав для призначення справи до судового розгляду фактично зводяться до незгоди заявника із постановленими у справі Верховним Судом ухвалами про поновлення відповідачу строків на касаційне оскарження, а також про призначення справи до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до положень частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що заявлений відвід є необґрунтованим і має бути розглянутий іншим суддею відповідно до вимог статті 40 ЦПК України.
Висновки за результатами розгляду заяви
Верховний Суд дійшов переконання, що доводи заявника є надуманими, ґрунтуються на припущеннях, що не підтверджені жодними доводами або доказами, зводяться до незгоди заявника із ухваленими у справі Верховним Судом рішеннями, а тому заяву ОСОБА_1 про відвід суддів необхідно визнати необґрунтованою.
У такому висновку Верховний Суд виходить з того, що необґрунтоване усунення суддів від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід суддів. 
У зв`язку з визнанням заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Погрібного С. О., Олійник А. С., Яремка В. В. необґрунтованою вирішення зазначеного процесуального питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, підлягає передачі іншому судді.
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Заяву  ОСОБА_1 про відвід суддів Погрібного С. О., Олійник А. С., Яремка В. В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої школи II-III ступенів № 159 з поглибленим вивченням англійської мови м. Києва про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, визнати необґрунтованою.
Заяву про відвід суддів Погрібного С. О., Олійник А. С., Яремка В. В. передати для вирішення у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                О. В. Ступак
 
                                                                                                          І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                          А. С. Олійник
 
                                                                                                          С. О. Погрібний
 
                                                                                                          В. В. Яремко