ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

28 січня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №577/3456/19 
Номер провадження 22-ц/816/234/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Орлова І. В. 
за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М. 

у присутності:
представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кисляка Олега Олександровича,
представника відповідачів малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_4 - адвокатаЧередника Сергія Володимировича ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 
на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 листопада 2019 року ухваленого у складі судді Галян С.В. у м. Конотоп, повний текст рішення складено 22 листопада 2019 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_4 про повернення грошових коштів по договорам позики спадкодавця, -

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_4 про стягнення з них, як зі спадкоємців померлого ОСОБА_6 в дольовому порядку грошових коштів в сумі 18200 доларів США по договорам позики від 04 серпня 2015 року та від 29 грудня 2015 року, що не були повернуті спадкодавцем ОСОБА_6 на день його смерті .
Свої вимоги мотивував тим, що 04 серпня 2015 року та 29 грудня 2015 року між ним та ОСОБА_6 будо укладено два договори позики на суму 17000 доларів США та 5000 доларів США. Для виконання умови ст. 1047 Цивільного кодексу України, що вимагає письмового дотримання письмової форми договору позики, було складено дві розписки написаними та підписаними власноручно ОСОБА_6 та завіреними його особистою печаткою. На виконання умов першого договору позики, 04 серпня 2015 року, він передав у власність ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 17000 доларів США. Для виконання умов другого договору позики він 29 грудня 2015 року передав йому у власність грошові кошти в сумі 5000 доларів США. По першому договору позики ОСОБА_6 зобов`язався повернути позичені грошові кошти до 20 серпня 2016 року, по другому до 29 березня 2016 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Спадкоємцями померлого є його двоє малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Він був у близьких дружніх стосунках з спадкодавцем, тому не звертався з відповідною заявою до нотаріальної контори, а повідомив про наявність у померлого грошових зобов`язань його цивільну дружину ОСОБА_4 ( на той час ОСОБА_7 ), яка є матір`ю малолітніх спадкоємців померлого боржника. Вона погодилась на повернення боргу спадкодавця частками після отримання спадкоємцями свідоцтв про право на спадщину. З 02 жовтня 2016 року ОСОБА_4 почала повертати грошові кошти і до 10 грудня 2018 року нею було повернуто: по договору позики від 04 серпня 2015 року 1300 доларів США, по договору позики від 29 грудня 2015 року - 2500 доларів. Факт щомісячної сплати позики ОСОБА_4 підтверджувала особистим підписом з вказівкою повернутої грошової суми на зворотній сторони кожної розписки. Однак, з січня 2019 року повернення грошових коштів по договорам позики припинилося і на сьогоднішній день залишається неповернутими грошові кошти в сумі 18200 доларів США. 
Просив стягнути зі спадкоємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в дольовому порядку грошові кошти в сумі 18200 доларів США: а саме 15700,00 доларів США по договору позики від 04 серпня 2015 року та 2500,00 доларів США по договору позики від 29 грудня 2015 року, що не були повернуті спадкодавцем ОСОБА_6 , та стягнути з них в солідарному порядку судовий збір в сумі 4880 грн., комісію банку 48,80 грн. та 15000 грн. витрат на правову допомогу.
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 листопада 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
У доводах апеляційної скарги зазначає, що він після смерті боржника ОСОБА_6 виконав вимоги передбачені ст.ст.1281, 1282 ЦК України і пред`явив законному представнику малолітніх спадкоємців вимогу про повернення боргу спадкодавця і вони досягли домовленості про поступове погашення цього боргу. Законний представник приступила до виконання їх домовленостей і почала повертати борг про що свідчать відмітки на боргових розписках, тому вважає, що висновок місцевого суду про неналежний спосіб захисту порушеного права є помилковим.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 4 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено договір позики за умовами якого останній отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 17000 доларів США, які зобов`язувався повернути у строк до 20 серпня 2016 року, що підтверджується письмовою розпискою від 4 серпня 2015 року (а.с.11) .
Також , 29 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено договір позики за умовами якого останній отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, які зобов`язувався повернути у строк до 29 березня 2016 року, що підтверджується письмовою розпискою від 29 грудня 2015 року (а.с.10) .
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На час смерті ОСОБА_6 кошти отримані ним за договорами позики від 4 серпня 2015 року та від 29 грудня 2015 року повернуті кредитору не були.
Спадкоємцями померлого ОСОБА_6 є його малолітні діти - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю яких є ОСОБА_4 . 
Відомості про наявність у померлого інших спадкоємців, які прийняли спадщину , в матеріалах цивільної справи відсутні .
З інформації з Державного реєстру речових справ на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають на праві спільної часткової власності житловий будинок , розташований за адресою АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,9339 кв.м за адресою АДРЕСА_2 та будівлю в виді цілого відбудованого приміщення площею 2036,9 кв.м за адресою АДРЕСА_2 . Право власності на ці об`єкти нерухомості вони набули на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого 11 серпня 2016 року (а.с.14-21).
Також з матеріалів цивільної справи вбачається, що законним представником відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_4 (на той час Євмен) було повернуто за договором позики від 4 серпня 2015 року кошти в загальному розмірі 1300 доларів США, а за договором позики від 29 грудня 2015 року повернуто 2500 доларів США і дана обставина підтверджується учасниками справи, а також на підтвердження цього є відповідні відмітки на письмових розписках ( а.с.10-11).
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав та інтересів не відповідає вимогам закону.
Зокрема, відповідно положень ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно до ст. 16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Спосіб захисту, який обрав позивач щодо стягнення зі спадкоємців боргу за договорами позики спадкодавця не є належним способом захисту порушеного права.
При цьому колегія суддів виходить з наступного:
Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Згідно із статтею 1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строкувимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно зі статтею 1282 ЦК України ( у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. 
За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкоємця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і , як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивач , звертаючись з позовом до спадкоємців померлого боржника просив ухвалити рішення, яким стягнути з них в дольовому порядку всю суму заборгованості за договорами позики , яка утворилась на день смерті боржника , в той час як вони можуть відповідати за його боргами лише у межах вартості отриманого ними у спадщину майна.
Незважаючи на це, позивач не заявив до відповідачів, як до спадкоємців померлого боржника , вимоги про звернення стягнення на спадкове майно для задоволення його вимог як кредитора померлого, в межах вартості цього майна.
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни постановленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити. 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.        
Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду .
Повне судове рішення складене 03 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач -                                                   О. І. Собина

Судді: Т. А. Левченко

                                                                           І.В. Орлов