КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
Справа № 379/615/19                                  Головуючий у 1 інстанції: Зінкін В.І. 
Провадження № 22-ц/824/1804 /2020                       Доповідач: Шебуєва В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
05 лютого 2020 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                       Шебуєвої В.А., 
суддів                                Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,
секретар                                        Майданець К.В.,
 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Таращанського районного суду Київської області від 01 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,-
 
в с т а н о в и в:
 
26 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» (далі - ТОВ «Ківшовата Агро») про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.
Зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 2,4414 га, з кадастровим номером 3224481900:04:006:0037, що знаходиться на території Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області. На підставі договору оренди землі від 22 вересня 2008 року вона передала в оренду вказану земельну ділянку ТОВ «Ківшовата Агро». 15 березня 2012 року вона підписала додаткову угоду до договору оренди землі від 22 вересня 2008 року з ТОВ «Ківшовата Агро», згідно якої продовжено строк оренди земельної ділянки на 5 років зі сплатою орендної плати в розмірі, встановленому договором. Враховуючи ту обставину, що вищезазначена додаткова угода зареєстрована в управлінні Держкомзему в Таращанському районі Київської області 29грудня 2012 року, то строк дії договору закінчився 29 грудня 2017 року. В січні 2016 року представники ТОВ «Ківшовата Агро» звернулися до неї з пропозицією внести доповнення в існуючий договір оренди, запевнивши, що це необхідно виплатити оренду плату у збільшеному розмірі. Вона погодилась і підписала наданий їй документ. При цьому вона не ознайомлювалася з текстом документу, повіривши ТОВ «Ківшовата Агро», що йдеться лише про збільшення орендної плати. Знаючи, що дія додаткової угоди від 15березня 2012 року має закінчитися 29грудня 2017 року, 01 вересня 2017 року вона направила ТОВ «Ківшовата Агро» повідомлення про повернення земельної ділянки. 11 вересня 2017 року вона отримала лист ТОВ «Ківшовата Агро», з якого їй стало відомо про державну реєстрацію іншого речового права - оренди належної їй земельної ділянки строком на 10 років. Після отримання листа, вона в усному порядку звернулася до відповідача для з`ясування обставин укладення договору оренди землі від 05 січня 2016 року. Їй був наданий примірник договору оренди землі від 05 січня 2016 року. З Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 26 вересня 2017 року нею було з`ясовано, що 06березня 2016 року приватним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області Скоробагатько В.Д.   в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно був зареєстрований Договір оренди б/н від 05січня 2016 року, укладений між нею та ТОВ «Ківшовата Агро», строком на 10 років, термін дії якого закінчується 06 березня 2026 року. Оспорюваний нею договір оренди земельної ділянкибув укладений та зареєстрований під час дії договору оренди земльної ділянки від 22вересня 2008 року, оскільки термін дії Додаткової угоди від 15 березня 2012 року закінчився 29грудня 2017 року. Про це ТОВ «Ківшовата Агро» не повідомило приватного нотаріуса. Відтак, при реєстрації договору приватний нотаріус Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області Скоробагатько В.Д. не дотрималась вимог, встановлених приписами ст. 93 ЗК України та Закону України «Про оренду землі» та зареєструвала під час діючого договору оренди землі новий договір оренди, чим допустила те, що відносно одного і того ж об`єкта нерухомості діє одночасно два договори - оспорюваний договір оренди та договір оренди землі від 22 вересня 2008 року.
ОСОБА_2 просила суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №б/н від 05 січня 2016 року, укладений між нею та ТОВ «Ківшовата Агро» на земельну ділянку з кадастровим номером 3224481900:04:006:0037, площею 2.4414 га, що зареєстрований 06 березня 2016 року, номер запису про інше речове право 13599098.
Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 01 листопада 2019 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування застосування строку позовної давності та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_2 . Вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 05 січня 2016 року, але  помилково вважав, що позивачкою пропущений строк позовної давності. Суд відраховував початок перебігу позовної давності з дня підписання оспорюваного договору та не звернув уваги на те, що дія договору оренди починається не з дня його підписання, а з дня реєстрації, тобто з 06 березня 2016 року. Суд таколж не врахував доводів ОСОБА_2 , що ТОВ «Ківшовата Агро» для підписання ОСОБА_2 надало лише формуляр договору оренди,  а всі істотні умови договору були заповнені працівником ТОВ «Ківшовата Агро» після його підписання кульковою ручкою. До звернення до суду з даним позовом, ОСОБА_2 подавала адміністративний позов про скасування реєстрації права оренди на підставі договору оренди земельної ділянки від 05 січня 2016 року, що підтверджується ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року її позовну заяву повернуто, у зв`язку з чим мало місце переривання позовної давності. 
 В апеляційній інстанції предстаник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.
Представник ТОВ  «Ківшовата Агро»  просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ № 007697, виданого 09 жовтня 2010 року Таращанською районною державною адміністрацією Київської області, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 2,4414 га, кадастровий номер 3224481900:04:006:0037, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с. 15).
На підставі договору оренди землі від 22 вересня 2008 року ОСОБА_2 передала в оренду вказану земельну ділянку площею 2,4414 га, кадастровий номер 3224481900:04:006:0037, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області ТОВ «Ківшовата Агро».
15 березня 2012 ОСОБА_2 та ТОВ «Ківшовата Агро» уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 22 вересня 2008 року, якою  продовжили терміну дії договору на 5 (п`ять) років з моменту державної реєстрації додаткової угоди зі сплатою орендної плати в розмірі, встановленому договором. Додаткова угода зареєстрована в Управлінні Держкомзему у Таращанському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 29 грудня 2012 року № 322440004004171 (а.с. 16).
05 січня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Ківшовата Агро» був укладений договір оренди землі № б/н строком на 10 років на земельну ділянку площею 2,4414 га, кадастровий номер 3224481900:04:006:0037 (а.с. 17-18).
Згідно інформаційної довідки № 98430217 від 26 вересня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 06 березня 2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько В.Д. зареєстровано право оренди на земельну ділянку площею 2,4414 га, кадастровий номер: 3224481900:04:006:0037, номер запису про інше речове право: 13599098 на підставі договору оренди  землі від 05 січня 2016 року між позивачкою та ТОВ «Ківшовата Агро»  (а.с. 19).
 Відповідно до журналу видачі договорів оренди пайовикам ТОВ «Ківшовата Агро», 06 квітня 2016 року позивачка отримала копію оспорюваного договору оренди після його державної реєстрації. 
 01 вересня 2017 року ОСОБА_2 направила ТОВ «Ківшовата Агро» повідомлення про повернення земельної ділянки у зв`язку із закінченням договірних відносин (а.с. 20-21).
Листом від 07 вересня 2017 року ТОВ «Ківшовата Агро» повідомило ОСОБА_2 , що 05 січня 2016 року між ними був підписаний договір оренди зазначеної земельної ділянки терміном на 10 років, який 06 березня 2016 року зареєстрований. Дія догоовору закінчується 06 березня 2026 року, а тому й підстав для припинення дії діючого договору немає (а.с. 22).
Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). 
Новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до змісту вказаної норми для припинення зобов`язань у зв`язку з новацією сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим,  наявність наміру сторін вчинити новацію має бути обов`язково закріплене в договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Враховуючи те, що оспорюваний договір оренди землі від 05 січня 2016 року не містить вказівки на первинне і нове зобов`язання та намірів сторін вчинити новацію, тобто припинити існуюче зобов`язання і замінити новим, а оспорюваний договір оренди землі  укладений під час дії попереднього  договору від 22 вересня 2008 року між тими самими сторонами, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2   про визнання недійсним договору оренди землі від 05 січня 2016 року.
Підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2  суд першої інстанції визначив пропуск загального строку позовної давності.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.  
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. 
За загальним правилом, початок перебігу позовної давності за позовними вимогами про визнання недійсним договору збігається із датою, коли позивачеві стали відомі або могли стати відомі умови договору, тобто, з дати його підписання.
Як встановлено судом та це не заперечували сторони, оспорюваний договір  оренди земельної ділянки був підписаний ОСОБА_2 05 січня 2016 року.
На підставі вказаного договору 06 березня 2016 року державним реєстратором Скоробатько  договір оренди від 05 січня 2016 року був зареєстрований. 
ОСОБА_2 отримала копію оспорюваного договору оренди після його державної реєстрації 06 квітня 2016 року.
З позовом до суду ОСОБА_2 звернулася лише 26 квітня 2019 року, тобто, з пропуском загального строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України (а.с. 2).
Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку  про  відмову в позові ОСОБА_2 до ТОВ «Ківшовата Агро» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 05 січня 2016 року у зв`язку з пропуском строку позовної давності. ОСОБА_2 особисто підписала оспорюваний договір  від   05 січня 2016 року, а тому строк позовної давності  за її  вимогами про визнання недійсним даного договору має обчислюватися з 06 січня 2016 року. Після державної реєстрації договору оренди від 05 січня 2016 року  ОСОБА_2 отримала примірник договору 06 квітня 2016 року. Відтак і з цієї дати до моменту звернення ОСОБА_2 до суду пройшло більше трьох років.
Суд першої інстанції правильно відхилив посилання представника ОСОБА_2 що про порушене право вона дізналася 11 липня 2017 року, тобто з моменту отримання листа ТОВ  «Ківшовата Агро» Позивачка підтвердила, що договір про оренду землі від 05 січня 2016 року вона підписувала самостійно і 06 квітня 2016 року підписалася за отримання вже зареєстрованої копії договору оренди від 05 січня 2016 року. Також суд дав належно оцінку і тому факту, що 21 червня 2017 року ОСОБА_2 зверталася  до  ТОВ «Ківшовата Агро» з заявою з проханням виплатити балгодійну допомогу за переукладання договору оренди.
Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Ківшовата Агро» надало ОСОБА_2 для підписання лише формуляр договору оренди, а всі істотні умови договору були заповнені працівником ТОВ «Ківшовата Агро» після його підписання не підтверджені належними та допустимими доказами.
Суд першої інстанції також обґрунтовано відхилив посилання представника ОСОБА_2 на переривання позовної давності у зв`язку з пред`явленням нею адміністративного позову до Київського окружного адміністративного суду про скасування реєстрації права оренди на підставі договору оренди земельної ділянки від 05 січня 2016 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою  позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або її повернув, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підсудності, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.
ОСОБА_2 зверталася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до приватного нотаріуса Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько В.Д., третя особа: ТОВ «Ківшовата Агро» про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без руху, а ухвалою від 10 квітня 2018 року, яку залишено без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року, позовну заяву повернено позивачці у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви (а.с. 23-25).
Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави вважати, що в даному випадку мало місце переривання позовної давності.
 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду в частині висновків про обґрунтованість позовних вимог  ОСОБА_2   сторонами не оскаржене.
Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Таращанського районного суду Київської області від 01 листопада 2019 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 07 лютого 2020 року. 

Суддя-доповідач                                                         Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                               Оніщук М.І.
 
                                                                                 Крижанівська Г.В.