22.01.20
22-ц/812/143/20
Справа №488/1550/18 Головуючий суду першої інстанції – Селіщева Л.І.
Провадження №22-ц/812/143/20 Доповідач суду апеляційної інстанції – Локтіонова О.В. 
Категорія – 48

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого – Локтіонової О.В.,
суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,
із секретарем судового засідання – Богуславською О.М.,
за участі позивача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 11 листопада 2019 року, ухвалене о 13 год.57 хв. під головуванням судді Селіщевої Л.І. в приміщенні суду в м.Миколаєві, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 подала до суду позов до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на доньку ОСОБА_3 в сумі 2013,50 грн.
Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_1 вказувала, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2012 року шлюб між ними розірвано. Донька проживає разом з позивачем. На її утримання з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частки його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
У період з 05 вересня 2015 року по лютий 2017 року донька отримувала навчання з англійської мови у позашкільних закладах, вартість якого склала 4 027 грн.
Вказані витрати, на думку позивача, є додатковими витратами на дитину, що викликані розвитком її здібностей, а отже в силу ст.185 СК України повинні бути оплачені сторонами порівну.
Оскільки відповідач добровільно не погоджувався їх відшкодувати, позивач просила їх стягнення здійснити у судовому порядку.

Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_2 подав відзив, у якому просив у задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначав, що є платником аліментів щодо двох дітей: ОСОБА_3 , 2006 р.н. та Богдана, 2013 р.н., страждає на захворювання цукровий діабет, наслідком якого є встановлення 3 групи інвалідності, іншого доходу крім пенсії не має. Донька має можливість вивчати англійську мову у загальноосвітній школі безкоштовно, а тому вивчення її у позашкільних закладах з оплатою вартості за кошти батьків не є додатковими витратами на дитину у розумінні ст.185 СК України. 
Рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 11 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. З ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто додаткові витрати на дитину за період з вересня 2015 року по лютий 2017 року в сумі 1006,50 грн., а також на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн. 
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила судове рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вказувала, що відповідачем не було доведено відсутність в нього фінансової можливості сплатити додаткові витрати на дитину у вказаному нею розмірі.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов.
Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.
Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
При цьому вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд – довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування – виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_3 .
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2012 року, яке набрало законної сили 30 квітня 2012 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідача народився син ОСОБА_5 .
Обидві сторони по справі є інвалідами 3 групи внаслідок захворювання на цукровий діабет та отримують пенсію по інвалідності, яка є їх єдиним доходом. Вказане захворювання передбачає необхідність проходити періодичне стаціонарне лікування та придбавати за власний кошт медикаменти.
На утримання доньки та сина з ОСОБА_2 рішеннями Корабельного районного суду м.Миколаєва від 17 квітня 2012 року, 14 травня 2014 року та Заводського районного суду м.Миколаєва від 09 січня 2014 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 27 березня 2014 року, стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частки (на кожну дитину) усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.
05 вересня 2015 року та 01 вересня 2016 року ОСОБА_1 уклала договори з ПП « ОСОБА_6 » та ТОВ «Лінгвоцентр «Інспаер» щодо навчання Поліни англійській мові, відповідно до яких, з урахуванням квитанцій, сплатила за навчання за період з вересня 2015 року по лютий 2017 року включно 4027 грн. Вказане позитивно вплинуло на розвиток дитини, про що свідчать табелі Поліни про навчальні досягнення, з яких вбачається, що відмітка з навчання англійської мови була збільшена в бік покращення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин справи і вимог законодавства, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.
За наявності вказаних обставин стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у розмірі 1006,50 грн. відповідає загальним засадам законодавства про справедливість, добросовісність та розумність.
Стягнення з відповідача витрат у більшому розмірі при наявності у нього зобов`язань щодо сплати аліментів стосовно двох дітей та наявності захворювання, яке вимагає додаткових затрат на лікування поставило б його в скрутне матеріальне становище, яке б позбавило його засобів існування, необхідних для безпечного життя.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від                    11 листопада 2019 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий    О.В. Локтіонова

Судді: С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова 

Повний текст постанови складено 22 січня 2020 року.