УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2020 року
м. Київ
провадження № 51-359впс20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
у режимі відеоконференції:
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
обвинуваченого                                         ОСОБА_6 ,
захисників                                                   ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання першого заступника військового прокурора Південного регіону України ОСОБА_9 про направлення кримінального провадження № 42018160690000288 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 Кримінального кодексу України (далі – КК), з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), надійшло клопотання першого заступника військового прокурора Південного регіону України ОСОБА_9 про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 з Новокаховського міського суду Херсонської області доіншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Клопотання мотивовано тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 необхідно направити до іншого суду, оскільки, на думку прокурора, не встановлено місця закінчення злочину. Так, вчинені ОСОБА_6 дії, які були спрямовані на заволодіння майном ОСОБА_10 , а також підбурювання до надання неправомірної вигоди службовим особам, відбувалися в різних місцях Херсонської області, зокрема у м. Херсоні, м. Генічеську, Новокаховському районі, однак у ході розслідування не встановлено місця, де ОСОБА_6 планував одержати від ОСОБА_11 передані ОСОБА_10 грошові кошти. Також прокурор зазначає, що ОСОБА_6 має намір уникнути кримінальної відповідальності. Крім того, обвинувачений тривалий час займав керівні посади на різних підприємствах Херсонської області, здобув широке коло зв`язків серед посадових осіб органів державної влади та місцевого самоврядування Херсонської області, а також серед правоохоронних та контролюючих органів Херсонської області, які, на думку прокурора, він може використати з метою впливу на об`єктивність розгляду кримінального провадження щодо нього суддями Херсонської області. Тому для забезпечення повного та неупередженого розгляду кримінального провадження прокурор просить направити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за межі юрисдикції Херсонського апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити клопотання, захисників та обвинуваченого, які вважають клопотання безпідставним,  перевіривши наведені у клопотанні доводи, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
Положенням ч. 1 ст. 34 КПК визначено, що кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд, який здійснював судове провадження.
Як убачається з матеріалів наданих Новокаховським міським судом Херсонської області до цього суду з Військової прокуратури Південного регіону України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42018160690000288 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК.
У поданому клопотанні прокурор, як на підставу для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, зазначає те, що вчинені ОСОБА_6 дії, спрямовані на заволодіння майном ОСОБА_10 , а також підбурювання до надання неправомірної вигоди службовим особам, відбувалися в різних місцях Херсонської області, зокрема у м. Херсоні, м. Генічеську, Новокаховському районі, однак у ході розслідування не встановлено місця, де ОСОБА_6 планував одержати від ОСОБА_11 передані ОСОБА_10 грошові кошти.
За загальним правилом визначення територіальної підсудності, кримінальне провадження здійснюється в тому суді, в межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Тобто основною юридичною ознакою для визначення територіальної підсудності є місце вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК належить до обставин, що підлягають доказуванню у кожному кримінальному провадженні. Причому «місце вчинення кримінального правопорушення» в контексті ч. 1 ст. 32 КПК розглядається лише як ознака, що дозволяє визначити підсудність кримінального провадження, – це одиниця адміністративно-територіального устрою, на підставі якого побудована судова система в цілому.
Разом із тим Верховний Суд, вирішуючи подане клопотання, враховує те, що у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 обвинувачується у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, а також у закінченому замаху на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище за вчинення службовою особою у інтересах того, хто надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, тобто у вчиненні незакінчених злочинів. 
При цьому відповідно до положень ст. 12 КК інкримінований ОСОБА_6 злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК, є більш тяжким ніж злочин, передбачений  ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК.
Верховний Суд вважає, що оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні незакінчених злочинів, при вирішенні питання щодо територіальної підсудності, необхідно брати до уваги останні дії вчиненні обвинуваченою особою на доведення найтяжчого (серед інкримінованих органом досудового розслідування) злочину до кінця. 
У цьому кримінальному провадженні, орган досудового розслідування встановив, що 21 червня 2019 року ОСОБА_10 приблизно о 16:10, перебуваючи поблизу магазину «Фреш», розташованого за адресою: вул. Французька , 55 м. Нова Каховка Херсонської області за вказівкою ОСОБА_6 передав ОСОБА_11 , який не був обізнаний про обставини вчинення злочину, обумовлену суму неправомірної вигоди в розмірі 30 000 доларів США (що відповідно до офіційних даних НБУ станом на 21 червня 2019 року становило 791 276, 28 грн), яку той повинен був передати ОСОБА_6 , нібито для подальшої передачі голові Щасливцевської сільської ради ОСОБА_12 та депутатам цієї ж ради за прийняті на 93 сесії Щасливцевської сільської ради 7 скликання рішення про надання дозволу ОСОБА_10 ,       ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на розробку проектів землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок. При цьому ОСОБА_6 не мав наміру виконувати прийняті на себе зобов`язання по передачі неправомірної вигоди службовим особам Щасливцевської сільської ради, а бажав привласнити грошові кошти в особливо великих розмірах та використати їх на власний розсуд. Однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки 21 червня 2019 року після отримання ОСОБА_11 від ОСОБА_10 грошових коштів вчинення злочинів присічено правоохоронними органами.
Таким чином, згідно з встановленими органом досудового розслідування обставинами, останні дії, вчиненні ОСОБА_6 на доведення злочинного умислу до кінця, були вчиненні у м. Нова Каховка, тобто в межах територіальної юрисдикції Новокаховського міського суду Херсонської області.  
Крім того, доводи прокурора щодо можливої необ`єктивності суддів у Херсонській області при здійсненні розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не заслуговують на увагу з огляду на те, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.
Згідно зі ст. 126 Конституції України вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється, держава забезпечує особисту безпеку судді та членів його сім`ї.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.
Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.
Окрім того, законодавством України закріплена система гарантій незалежності суддів під час здійснення правосуддя.
Разом із тим, будь-яких даних про можливу необ`єктивність або упередженість в цьому провадженні суддів у Херсонській області прокурор у клопотанні не наводить.
Водночас, такі дані, за умови їх належного підтвердження, можуть слугувати підставою для відводу судді, але не для направлення кримінального провадження до іншого суду (винятком є випадки, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 34 КПК, про які прокурор у клопотанні не зазначає).
Будь-яких інших підстав,  передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого у межах юрисдикції різних апеляційних судів, клопотання прокурора не містить.
Таким чином, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що клопотання прокурора про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 34 КПК, Верховний Суд
постановив:
Клопотання першого заступника військового прокурора Південного регіону України ОСОБА_9 про направлення кримінального провадження № 42018160690000288 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                           ОСОБА_3