ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«14» січня 2020 року
м. Харків
справа № 632/922/19-ц
провадження № 22ц/818/441/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -         Бровченка І.О., Колтунової А.І.,
учасники справи: 
позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідачі - Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради Харківської області, Первомайське комунальне виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства, Комунальне підприємство «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області, Первомайська місцева прокуратура Харківської області, Державна казначейська служба України
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18 жовтня 2019 року в складі судді Библів С.В.
в с т а н о в и в:
У червні 2019 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради Харківської області, Первомайського комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, Комунального підприємства «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області, Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України у кримінальному провадженні № 42019221400000063 від 07 червня 2019 року про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю посадових осіб, який в подальшому позивачі уточнили, та просили захистити їхнє конституційне право на компенсацію моральної шкоди, спричиненої їм численними незаконними, неправомірними діями та протиправною тривалою бездіяльністю посадових осіб відповідачів; стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на їхню користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України компенсацію моральної шкоди в загальному розміру 40 000,00 грн, спричиненої посадовими (службовими) особами відповідачів, по 10 000,00 грн з кожного відповідача на користь позивачів по 20 000,00 грн для кожного позивача або з будь-якого відповідача (будь-яких відповідачів) на розсуд суду; визначити пільгові права на отримання житлово-комунальних послуг на квартиру особами, що фактично в ній мешкають ( ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) або доглядають за інвалідами з моменту їх фактичного мешкання ( ОСОБА_1 ).

Ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачам.

Не погоджуючись з ухвалою судді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просили ухвалу судді скасувати як незаконну, завідомо неправосудну, протиправну, що прямо порушує та легалізує кримінальне порушення суспільних інтересів, та постановити нову ухвалу, не повертаючи справу до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважали, що ухвалу судді від 01 жовтня 2019 року вони виконали та своєчасно направили до суду. 

02 січня 2020 року до суду апеляційної інстанції від Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради Харківської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Управління вважало апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому зазначило, що на підставі рішення міської комісії № 7 від 08 липня 2019 року ОСОБА_2 відмовлено в призначенні субсидії з 01 травня 2019 року у зв`язку з тим, що надана копія договору оренди квартири (житлового приміщення) від 03 березня 2019 року не відповідає вимогам статті 810 ЦК України, оскільки не надано документального підтвердження того, що договір оренди укладений з власником житла. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року, у справі № 632/745/19 відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме визнати дії Управління неправомірними, такими, що принижують честь та гідність ОСОБА_2 та держави та зобов`язати Управління оформити субсидію в розмірі 9362,93 грн відповідно до даних квитанцій, а також на всі послуги, за які ОСОБА_2 має сплачувати в майбутньому. Зазначив, що на підставі наданих документів та акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 722 від 14 червня 2019 року на засіданні міською комісією № 7 від 08 липня 2019 року винесено рішення призначити субсидію ОСОБА_3 Управлінням 12 липня 2019 року призначено субсидію ОСОБА_3 , як внутрішньо-переміщеній особі (без укладення договору найму (оренди) житла) з травня 2019 року по квітень 2020 року включно. Згідно матеріалів особових справ ОСОБА_2 та ОСОБА_3 інформація щодо розділених особових рахунків в Управлінні відсутня. 15 серпня 2019 року Управлінням призначено ОСОБА_3 щомісячну адресну допомогу внутрішньо-переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг за період з 21 червня 2019 року по 20 грудня 2019 року. ОСОБА_1 в період з березня 2019 року по теперішній час до Управління з письмовими зверненнями щодо призначення будь-яких соціальних допомог, пільг або житлової субсидії не зверталася.

02 січня 2020 року до апеляційного суду від Первомайської місцевої прокуратури Харківської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вважала судове рішення законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому зазначила, що позивачами не було усунуто недоліки, вказані в ухвалі судді від 01 жовтня 2019 року про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, ухвалу судді - скасувати.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що недоліки, вказані в ухвалі судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2019 року, заявниками не усунуто, у зв`язку з чим на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України позовна заява вважається неподаною і повертається заявникам.

Проте, судова колегія з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 10 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи в провадженні суду першої інстанції перебувала цивільна справа за позовом  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради Харківської області, Первомайського комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, Комунального підприємства «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області, Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України у кримінальному провадженні № 42019221400000063 від 07 червня 2019 року про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю посадових осіб, який в подальшому позивачі уточнили, та просили захистити їхнє конституційне право на компенсацію моральної шкоди, спричиненої їм численними незаконними, неправомірними діями та протиправною тривалою бездіяльністю посадових осіб відповідачів; стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на їхню користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України компенсацію моральної шкоди в загальному розміру 40 000,00 грн, спричиненої посадовими (службовими) особами відповідачів, по 10 000,00 грн з кожного відповідача на користь позивачів по 20 000,00 грн для кожного позивача або з будь-якого відповідача (будь-яких відповідачів) на розсуд суду; визначити пільгові права на отримання житлово-комунальних послуг на квартиру особами, що фактично в ній мешкають ( ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) або доглядають за інвалідами з моменту їх фактичного мешкання ( ОСОБА_1 ).

Ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без руху та позивачам запропоновано усунути недоліки позовної заяви, а саме, позивачам необхідно визначитися із їхнім суб`єктним складом із зазначенням змісту позовних вимог щодо кожного окремо відповідача, зокрема, якими саме рішеннями, діями чи бездіяльністю конкретним відповідачем завдано моральної шкоди тому чи іншому позивачеві з обґрунтуванням суми відшкодування і зазначенням конкретної посадової особи. Також, необхідно надати докази на підтвердження наявності кримінальних проваджень стосовно конкретних посадових осіб-відповідачів: Первомайського комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, комунального підприємства «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області, Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України; конкретизувати позовну вимогу щодо визначення пільгового права на отримання житлово-комунальних послуг на квартиру особами, що фактично в ній мешкають або доглядають за інвалідами з моменту їх фактичного мешкання, а саме, вказати, яким саме особам, за якою адресою, за які комунальні послуги і за якими саме інвалідами доглядає та чи інша особа.

На виконання ухвали судді засобами поштового зв`язку 12 жовтня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали клопотання про усунення недоліків, зокрема, зазначили, що Первомайською місцевою прокуратурою Харківської області приховано від реєстрації в ЄРДР конкретні прізвища посадових (службових) осіб, що спричиняють їм шкоду та надали копію заяви від 12 липня 2019 року про реєстрацію в ЄРДР відомостей про незаконне вимагання начальником ПКВУ ВКГ ОСОБА_4 коштів за вигадані послуги для двох інвалідів і доглядача за інвалідом; копію клопотання від 07 серпня 2019 року у кримінальному провадженні № 42019221400000078 від 19 липня 2019 року з правовою кваліфікацією за частиною 2 статті 189 КК України; копії витягів з ЄРДР №№ 4201922140000055, 4201922140000063, 4201922140000078; копію заяви від 06 червня 2019 року до Первомайського комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства; копію відповіді від 18 червня 2019 року № 346 на заяву від 06 червня 2019 року до Первомайського комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства.

Також, позивачі надали уточнену позовну заяву, в якій уточнили склад учасників справи, зазначили зміст позовних вимог та виклали обставини, які обґрунтовують свої вимоги.

Ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18 жовтня 2019 року позовну заяву  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачам.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі  - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175,177 ЦПК України.

В них зазначено, зокрема, що позовна заява подається в письмовій формі і повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частини 1, 2 статті 185 ЦПК України передбачають, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції вказав, що позивачами недоліки, які визначені в ухвалі від 01 жовтня 2019 року, не усунуті.
Проте, такий висновок суду колегія суддів вважає передчасним, виходячи з наступного.

Так, суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). Якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов`язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів.

Згідно з частиною 1 статті 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Матеріали справи свідчать про те, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на виконання ухвали судді від 01 жовтня 2019 року про залишення позову без руху, уточнили склад учасників справи, на свій розсуд вказали зміст позовних вимог щодо кожного відповідача та, на їхню думку, конкретизували вимогу щодо визначення пільгового права на отримання житлово-комунальних послуг на квартиру особами, що фактично в ній мешкають або доглядають за інвалідами з моменту їх фактичного мешкання. Також, позивачі надали відповідні докази щодо наявності кримінальних проваджень щодо деяких відповідачів.

Враховуючи, що позивачі у своїй позовній заяві мають зазначити виклад обставин, якими обґрунтовують свої вимоги та засоби доказування, які доводять їхню правову позицію, і про які їм відомо, колегія суддів вважає, що позивачі, на їхню думку, обґрунтували та надали документи на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху.

Отже, висновки суду зазначені в оскаржуваній ухвалі про невиконання позивачами вимог ухвали про залишення без руху їхнього позову не можуть бути підставою для позбавлення позивачів права на звернення в судовому порядку за захистом порушених прав, свобод та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»). Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253-В).

Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що ухвала про повернення позовної заяви є передчасною, постановлена суддею з порушенням норм процесуального права. 

Доводи, викладені Управлінням соціального захисту населення Первомайської міської ради Харківської області у відзиві на апеляційну скаргу, стосуються суті спору, який судом першої інстанції не розглядався та не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції. 

За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, а апеляційна скарга - частковому задоволенню, оскільки, на даний час вирішується процесуальне питання. Справу по суті не розглянуто, тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості переглянути її по суті, як це передбачено статтею 367 ЦПК України, тому зазначені матеріали справи повертаються до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 368,  п. 6 ч. 1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, п.4 ч.1 ст. 379, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Ухвалу судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18 жовтня 2019 року - скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                  І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 14 січня 2020 року.