П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  822/734/18 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Ковальчук О.К.  
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
14 лютого 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Курка О. П.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року  (повний текст якої складено 09.12.2019 року у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року визнано протиправною відмову Шепетівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області в переведенні та призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності 2-ї групи відповідно до частини 9 статті 37 Закону України "Про державну службу", оформлену листом №1653/04 від 01.02.2019 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1  пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІ з 31 січня 2018 року, в розмірі 60% суми заробітної плати зазначеної в довідці №2/я-14 від 30.01.2018 року.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2019 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року -  змінено. Абзац третій резолютивної частини рішення викладено у такій редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІ з 31 січня 2018 року, в розмірі 60% суми заробітної плати зазначеної в довідці №2/я-14 від 30.01.2018 року." В решті - рішення суду першої інстанції залишено без змін.
В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з заявою про встановлення способу і порядку виконання судового рішення по справі № 822/734/18, в якій просила встановити спосіб виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області негайно (без відстрочення) здійснити виплату пенсії по інвалідності 2- ї групи ОСОБА_1 , відповідно до частини 9 статті 37 закону України "Про державну службу" в редакції від 16 грудня 1993 року за період з 31 січня 2018 року по 2 червня 2019 року, в сумі 179067,18 грн., однією сумою без використання при такій виплаті постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 року, чи інших нормативно правових актів які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу виконання рішення суду.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм процесуального права, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити подану нею заяву про встановлення способу виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2019 року.
Сторони в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено з матеріалів справи, на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначило ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" з 31.01.2018 та нарахувало за період з 31.01.2018 року по 02.06.2019 року доплату до пенсії в сумі 179067,18 грн. 
Виплата нарахованої суми пенсії в розмірі 179067,18 грн. здійснюватиметься у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, якою затверджений Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. 
В поданій до суду першої інстанції заяві ОСОБА_1 просила змінити спосіб виконання зазначених рішень і зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області негайно (без відстрочення) здійснити виплату пенсії по інвалідності 2- ї групи ОСОБА_1 , відповідно до частини 9 статті 37 закону України "Про державну службу" в редакції від 16 грудня 1993 року за період з 31 січня 2018 року по 2 червня 2019 року, в сумі 179067,18 грн., однією сумою без використання при такій виплаті постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 року, чи інших нормативно правових актів які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат.  
Відмовляючи в задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що у заяві позивачка фактично просить змінити рішення суду по суті, вирішивши спір щодо правомірності дій відповідача, вчинених на виконання рішень судів по суті спору.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Порядок виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.
При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясовувати обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення.
Таким чином, зміна способу і порядку виконання судового рішення здійснюються в разі неможливості виконати судове рішення з підстав невизначеності послідовності та змісту виконавчих дій.
При цьому, зміна на підставі ст.378 КАС України способу чи порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановлення або зміна способу або порядку виконання судового рішення може мати місце виключно за умови існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Так, підставою для зміни способу або порядку виконання судового рішення, є обґрунтовані обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим адміністративним судом способом.
Обґрунтованими є виключні обставини, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.
Предметом судового розгляду в межах даної справи, була відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо призначення ОСОБА_1 , пенсії державного службовця відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІ з 31 січня 2018 року в розмірі 60% суми заробітної плати, зазначеної в довідці №2/я-14 від 30.01.2018 року." 
У заяві про зміну способу виконання рішень у справі № 822/734/18 обставиною, яка ускладнює виконання рішення, позивачка зазначила постанову Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 року, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. 
Судова колегія, дослідивши матеріал справи, констатує, що розмір пенсії, в тому числі її доплати за період з дати призначення до дати фактичного нарахування пенсії, а також порядок її виплати, не були предметом позовних вимог і, відповідно і предметом доказування у даній справі. Вказане стосується і дій відповідача щодо виконання постанову Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 року, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.
Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що зміна способу виконання рішення у даній справі, про який заявляє позивач у поданій заяві, фактично призведе до зміни рішення суду по суті шляхом вирішення спору щодо правомірності дій відповідача, вчинених на виконання рішень судів по суті спору.
Зокрема, слід зауважити, що під зміною способу чи порядку виконання судового рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим судом.
Крім того, Закон України «Про виконавче провадження» надає державному виконавцю повноваження щодо примусового виконання судового рішення.
Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.383 КАС України позивач, на користь якого ухвалено рішення суду, не позбавлений права подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання такого рішення суду.
Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, які доводами апеляційної скарги позивача не спростовані.
При цьому, судова колегія надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  .

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Гонтарук В. М.