Номер провадження: 33/813/295/20
Номер справи місцевого суду: 493/2041/19 
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М. 
Доповідач Толкаченко О. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2020 року                                                                         м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Янковської Ю.Л., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисників Стрілка В.Я. та Колосовича В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Балтського районного суду Одеської області від 16 січня 2020 року, - 
       
ВСТАНОВИВ:
зазначеною постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.
Відповідно до оскаржуваної постанови суду першої інстанції, 14 листопада 2019 року о 19 годині 35 хвилин в с.Гольма Балтського району Одеської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ-2101», н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням алкотестеру «Драгер» у присутності двох свідків. Результат тесту виявив вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 в кількості 0,91 проміле.
Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, а провадження по справі закрити. 
Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 просив дослідити:
-відповідь на адвокатський запит Балтського ВП ГУНП в Одеській області;
-протокол про адміністративне правопорушення;
-роздруківку алкотестеру «Драгер»;
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції не вірно встановив фактичні обставини справи, оскільки в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення 14 січня 2020 року о 19 годині 35 хвилин, в той час, як поліцейські, які зупиняли ОСОБА_1 заступили на службу лише о 20:00 годині цього дня. 
На момент приїзду поліції ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, та взагалі не знаходився в автомобілі.
Суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги показання свідків зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки з вказаними особами у ОСОБА_1 виникли неприязні стосунки. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його захисників, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Частиною 7 ст. 294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги в частині того, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а саме суд дав невірну оцінку доказам та не зазначив, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі – ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.
Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.
Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 р.; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 р.); дрібні правопорушення пов`язані з нанесенням шкоди (Рішення ЄСПЛ в справі «Лауко та Кадубеч проти Словаччини», від 2 вересня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI).
ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору "кримінального обвинувачення" до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).
Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб. 
Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.
Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
З постанови суду першої інстанції вбачається, що суд обґрунтував свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП наступними доказами: роздруківкою звіту застосування алкотестеру «Драгер», показаннями та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , показаннями та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 .
ОСОБА_1 , який брав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, категорично не визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, не заперечував проти того, що він вживав алкогольні напої, але стверджував, що випив горілки вже після того, як приїхав до водосховища, після того, як виник конфлікт з представниками громадської організації, які його побили, завдавши тілесні ушкодження, а тому в стані алкогольного сп`яніння він автомобілем не керував. 
Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 , оскільки вони спростовуються показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
При цьому суд взагалі не обґрунтував, чому за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для встановлення істини по справі, він взяв до уваги одні докази і відкинув інші. 
Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 показав, що 14 листопада 2019 року о 19 годині 30 хвилин за викликом свого напарника ОСОБА_4 , разом з яким вони здійснюють охорону водоймища, що знаходиться між с.Гольма та с.Перельоти Балтського району Одеської області він приїхав на вказане водоймище. Крім ОСОБА_4 на березі водоймища було багато незнайомих осіб, пізніше до них приєдналися інші особи, які приїхали до водойми на 3-х автомобілях. Між ним і ОСОБА_4 з однієї сторони та незнайомими особами почалася сварка з приводу прав користування водоймищем ти вилову з нього риби, в ході якої незнайомі висловлювалися в його адресу нецензурною лайкою, а потім його витягли з автомобіля і побили. В результаті побоїв ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у виді розбитого носа та розсічення на голові. Після цього ОСОБА_4 дав ОСОБА_1 пляшку горілки, він продезінфікував рану та випив невелику кількість горілки для зняття стресу. 
Крім того ОСОБА_1 показав, що саме його напарник ОСОБА_4 викликав поліцію, і лише після цього агресія з боку невідомих осіб дещо припинилась.
На виклик ОСОБА_4 приїхав екіпаж поліції в кількості двох поліцейських. Невідомі стали на них психологічно тиснути, стверджуючи те, що ОСОБА_1 приїхав на водосховище в нетверезому стані, в результаті чого працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер». Результат тесту виявися позитивним і працівники поліції, склали на ОСОБА_1 адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 наголосив, що огляд на стан сп`яніння та подальше складання відносно нього адміністративних матеріалів було здійснене поліцейськими під психологічним тиском осіб, з якими у них виник конфлікт. 
Апеляційний суд вважає вказані показання достовірними з огляду на те, що вони були підтвердженні показаннями допитаного в якості свідка в судовому засіданні суду першої інстанції поліцейського СР ПП №2 Балтськогого ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 Д ОСОБА_6 І.
Вказаний свідок показав, що ввечері 14 листопада 2019 о 20 годині 00 хвилин він заступив на службу. Приблизно через 30 хвилин надійшло повідомлення про те, що на водосховищі що знаходиться між с.Гольма та с.Перельоти Балтського району Одеської області виникла бійка. Коли він з напарником дістались до місця події то встановили, що між ОСОБА_1 та невідомими особами виникла сварка, яка згодом переросла в бійку. На голові у ОСОБА_1 було видно кров та розсічена рана на переніссі. 
Свідок ОСОБА_7 показав, що саме невідомі особи примусили його провести огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння та скласти відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. В противному випадку невідомі особи залякували поліцейських, що будуть дзвонити на гарячу лінію МВС зі скаргами, що поліцейські покривають правопорушника. 
Свідок ОСОБА_7 був допитаний в судовому засіданні Балтського районного суду Одеської області, яке відбулось 19 грудня 2019 року, що підтверджується журналом судового засідання (а.с.30-31). Разом з тим, суд в своїй поставі взагалі не відобразив вказані показання та не дав їм будь-якої оцінки.
Крім того, суд першої інстанції не дав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що 14 листопада 2019 року знаходився на робочому місці на охороні водоймища що знаходиться між с.Гольма та с.Перельоти Балтського району Одеської області. За домовленістю в той вечір рибаки проводили вилов риби, однак їм перешкоджали в цьому невідомі особи. Приїхавши на місце вилову та не впоравшись самостійно з ситуацією він о 20 годин 02 хвилини викликав працівників поліції, але перед тим зателефонував напарнику ОСОБА_1 і попросив його приїхати. По приїзді ОСОБА_1 до водосховища, слідом за ним приїхало декілька автомобілів з яких вийшли близько 8-9 чоловік. ОСОБА_1 зробили підніжку від чого він упав, а коли підвівся то він помітив, що у ОСОБА_1 розбита голова, тому він запропонував ОСОБА_1 випити горілки.
Коли приїхали працівники поліції невідомі стали чинити на них моральний тиск та вимагали скласти адміністративного протокол відносно нього та ОСОБА_1 за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. При огляді на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» результат тесту виявився негативним, а при перевірці ОСОБА_1 , результат виявився позитивним.
Апеляційний суд вважає, що показання свідків ОСОБА_4 та працівника поліції ОСОБА_7 узгоджуються з показаннями ОСОБА_1 та беззаперечно доводять на момент приїзду працівників поліції він взагалі не знаходився в автомобілі та не керував їм у стані алкогольного сп`яніння.
З метою забезпечення виконання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачених положеннями ст.245 КУпАП в частині повного і об`єктивного з`ясування обставин даної справи, апеляційним судом був досліджений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №201458 від 14 листопада 2019 року відносно ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
З фабули протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що 14 листопада 2019 року о 19 годині 35 хвилин в с.Гольма Балтського району Одеської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ-2101», н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням алкотестеру «Драгер» у присутності двох свідків. Результат тесту виявися позитивним.
Апеляційний суд звертає увагу, що в протоколі зазначено, що правопорушення було вчинено ОСОБА_1 о 19 годині 35 хвилин 14 листопада 2019 року. В графі «Місце складання протоколу» зазначено, що він був складений в селі Гольма о 19 годині 40 хвилин 14 листопада 2019 року.
Вказаний протокол був складений поліцейським СРПП №2 Балтськогого ВП ГУНП в Одеській області Куцим Д.І.
Разом з тим працівник поліції ОСОБА_7 в своїй показаннях сам зазначав, що 14 листопада 2019 року він заступив на службу лише о 20 годині 00 хвилин і ще приблизно через 30 хвилин він отримав виклик про те, що на водосховищі що знаходиться між с. АДРЕСА_2 та с.Перельоти Балтського району Одеської області виникла бійка.
Таким чином у фабулі протоколу не вірно зазначені обставини вчинення адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , а саме місце та час його вчинення, а також зазначений не вірний час складання протоколу.
Слід зазначити, що в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» ОСОБА_1 власноручно зазначив, що він не вживав спиртні напої під час керування автомобілем «ВАЗ-2101», н/з НОМЕР_1 . Випив він після того, як залишив свій автомобіль після стресової ситуації, коли його вдарили по голові.
Крім того, частиною 2 ст.256 КУпАП передбачено, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
В протоколі про адміністративні правопорушення в якості свідків зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тобто особи з якими у ОСОБА_1 виник конфлікт. 
На теперішній час Балтським ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 15 листопада 2019 року за №12019160230000516, в якому ОСОБА_1 визнаний потерпілим. Вказане кримінальне провадження було розпочато на підставі заяви ОСОБА_1 від 14 листопада 2019 року за фактом нанесення йому ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та іншими особами тілесних ушкоджень.
Апеляційний суд зазначає, що свідками у справах про адміністративні правопорушення не можуть бути особи зацікавлені в результатах розгляду справи. 
З огляду на всі вищевикладені обставини апеляційний суд визнає протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №201458 від 14 листопада 2019 року відносно ОСОБА_1 недопустимим доказом. 
Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, формально підійшов до розгляду справи, не дав належну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, чим допустив неповноту судового розгляду, яка виразилась у нез`ясовані обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. 
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За вище викладених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та більш того, спростовуються доказами отриманими дослідженими під час апеляційного розгляду справи.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з п.2) ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, статтями 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Балтського районного суду Одеської області від 16 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – скасувати. 
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1) ст.247 КУпАП – в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.О. Толкаченко