П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/2008/19	
Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача - Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області, в якому просив: скасувати рішення начальника відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №1 Головного управління ПФУ в Херсонській області від 10 липня 2019 року про утримання надміру виплачених коштів в сумі 9126,50 грн. з його пенсії у розмірі 20% щомісячно, починаючи з вересня 2019 року до повного погашення; зобов`язати відповідача виплатити йому у триденний термін суми грошових коштів, що були утримані на підставі рішення начальника відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 1 Головного управління ПФУ в Херсонській області від 10 липня 2019 року про утримання надміру виплачених коштів з нарахуванням 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року задоволено позов.
Не погоджуючись з даним рішенням суду Головне управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області (далі ГУПФУ) подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції було встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУПФУ та з 11 липня 2009 року одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відділом з питань призначення та перерахунків пенсії №1 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 03 вересня 2018 року №19-1 «Про проведення інвентаризації пенсійних справ», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2018 року за № 1077/32529, було здійснено перевірку даних первинних документів довідки про заробітну плату Херсонського державного підприємства - біологічна фабрика від 23 липня 2008 року №2-12-496 за період з січня 1989 року по грудень 1995 року, з якої обчислено розмір пенсії за віком.
За результатами перевірки встановлено невідповідність сум заробітної плати, вказаних у довідці, первинним документам.
За результатами перевірки керівництвом Херсонського державного підприємства - біологічна фабрика, надано нову довідку «Про заробітну плату для обчислення пенсії» № 380 від 16 травня 2019 року, згідно якої було уточнено розмір пенсії ОСОБА_1 за період з січня 1989 року по грудень 1995 року.
Станом на 01 липня 2019 пенсія позивача складає 3173,06 грн. За період з 11 липня 2009 по 30 червня 2019 сума переплати пенсії становить в розмірі 9126,50 грн.
Відповідачем було прийнято рішення №1 від 10 липня 2019 року, яким розпочато утримання надміру виплачених сум пенсії у розмірі 20 % від суми призначеної пенсії до повного погашення.
Не погоджуючись із рішенням №1 від 10 липня 2019 року позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що за наслідком розгляду справи не було встановлено факту зловживання з боку позивача щодо подання до управління ГУПФУ недостовірних документів, а відповідачем не доведено правомірність спірного рішення.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Відповідно п.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Згідно з п.1 ч.1 ст.49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.
Відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Статтею 103 Закону №1788 передбачено, що суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 № 6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 за № 374/7695.
Згідно із вимогами п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до статті 103 Закону №1788-ХІІ у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо.
Зі змісту зазначених норм Закону №1058-ІV, Закону №1788 та Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 № 6-4, вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.
Таким чином, діючим законодавством визначаються дві самостійні підстави для відшкодування зайво сплаченої пенсії, кожна з яких визначає суб`єкта, на якого покладається такий обов`язок в залежності від того, хто із цих суб`єктів вчинив відповідні дії, що призвели до такої зайвої сплати. У випадку зловживань з боку пенсіонера - обов`язок відшкодування може бути покладений на нього, а у випадку подання недостовірних відомостей страхувальником - обов`язок відшкодування зайвих виплат покладається на цього страхувальника.
При цьому відповідальність може бути покладена на громадянина на підставі частини першої статті 103 Закону № 1788-ХІІ виключно в наслідок зловживання з боку пенсіонера, яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними відомостями. Тобто, умовою є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.
Як вже зазначалося, позивач з 11 липня 2009 року по 30 червня 2019 року отримував пенсію за віком, нараховану відповідно до довідки № 2-12-496 від 23 липня 2008 року, виданої Херсонським державним підприємством - біологічна фабрика.
Під час проведення відповідачем перевірки відповідності сум заробітної плати, зазначених у довідці № 2-12-496 від 23 липня 2008 року, виданої Херсонським державним підприємством - біологічна фабрика, первинним документам, було встановлено невідповідність сум заробітної плати, вказаних у довідці.
За результатами перевірки, було складено довідку про відповідність даних первинних документів даним довідки про заробітну плату, наданої для призначення (перерахунку) пенсій від 16 травня 2019 року №751/1-23, у зв`язку з чим керівництвом Херсонського державного підприємства - біологічна фабрика надано нову довідку «Про заробітну плату для обчислення пенсії» № 380 від 16 травня 2019 року, згідно якої було уточнено розмір пенсії ОСОБА_1 за період з січня 1989 року по грудень 1995 року, на підставі якої відповідачем прийнято рішення № 1 від 10 липня 2019 року про утримання надміру виплачених сум пенсії у розмірі 20 % від суми призначеної пенсії до повного погашення у розмірі 9126,50 грн.
Поряд з тим, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.
Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, необхідно виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.
З огляду на те, що в оскаржуваному рішенні №1 від 10 липня 2019 року обґрунтованих обставин щодо зловживання з боку пенсіонера при зверненні його із заявою про призначення пенсії не наведено та допустимими доказами не підтверджено обізнаність позивача щодо недостовірності даних довідки № 2-12-496 від 23 липня 2008 року, виданої Херсонським державним підприємством - біологічна фабрика, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що зазначене рішення є протиправним і підлягає скасуванню.
Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 12 липня 2018 року у справі № 489/1079/17, від 13 червня 2019 року у справі №489/5805/16-а, від 13 листопада 2019 року по справі № №214/6976/16-а(2-а/214/64/17).
Крім того, згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті:
1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;
2) інше майно, якщо це встановлено законом. 
Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 Цивільного кодексу України майно не підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.
Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 02 липня 2014 року у справі 6-91цс14 та від 22 січня 2014 року у справі 6-151цс13, які є обов`язковими для виконання судами всіх інстанцій.
Також суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми коштів, безпідставно стягнені органами Пенсійного фонду з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню в триденний строк із дня прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення, з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України. 
Враховуючи, що суд дійшов висновку про протиправність прийнятого відповідачем оскаржуваного рішення №1 від 10 липня 2019 року, вимога позивача про зобов`язання ПФУ виплатити ОСОБА_1 суми грошових коштів, що були утримані на підставі рішення начальника відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 1 Головного управління ПФУ в Херсонській області від 10 липня 2019 року про утримання надміру виплачених коштів з нарахуванням 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, підлягає задоволенню.
Таким чином, доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішенні, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Разом з тим, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України  підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Шевчук О.А.