Єдиний унікальний номер 227/4276/19 
Номер провадження 22-ц/804/854/20        

Єдиний унікальний номер 236/3815/19
Номер провадження 22-ц/804/665/20

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:
судді - доповідача Халаджи О. В.
суддів: Азевича В.Б., Гапонова А.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Бахмут апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 грудня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації при звільненні (суддя Саржевська І.В. повний текст рішення виготовлено 10 грудня 2019 року),

В С Т А Н О В И В:
    
  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації при звільненні. Просив стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 34944,60 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплати.
Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації при звільненні задоволено частково. 
Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі та компенсацій при звільненні  30252 грн.14 коп. компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 6456 грн. 70 коп.
Зобов`язано Акціонерне товариство "Українська залізниця" при виплаті ОСОБА_1 доходу утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі. 
Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір в розмірі 665,20 гривень.
Із вказаним рішенням не погодилась представник відповідача ОСОБА_2 ., та подала апеляційну скаргу в якій зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального  права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування доводів скарги вказує, що з 16 березня 2017 року у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національної безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15 березня 2017 року №62/2017, нарахування заробітної плати було припинено.
У зв`язку із захопленням невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об`єктів ПАТ «Укрзалізниця», розташованих, зокрема, у містах Донецьку, у відповідача з 20 березня 2017 року відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної та іншої), до комп`ютерних баз та втрачено контроль над господарською діяльністю. За цим фактом порушено кримінальне провадження за ознаками ст, 341 КК України.
Висновком торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьку. З 20 березня 2017 року господарська діяльність та управління виробничими потужностями відповідача унеможливлені неправомірними діями третіх осіб, майно ПАТ «Укрзалізниця», що знаходиться, зокрема на території м. Донецьк перебуває у незаконному володінні та під контролем третіх осіб.  Вказані форс мажорні обставини унеможливили виконання відповідачем своїх зобовязань згідно статей 47, 83, 115, 116 КЗпП України.                               
Нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатного розпису, розцінок та норм праці, табеля обліку використання робочого часу, розпорядження про надбавки та премії, за умови, що господарська діяльність здійснювалась. 
Представник відповідача ОСОБА_2 В. просила рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 грудня 2019 року скасувати в частині задоволених позовних вимоги.
Від ОСОБА_1   відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно п. 2 ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.
Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».
Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.    
В даній справі спір виникає із трудових відносин та  ціна позову становить, 34944,60 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (2102*100=210 200). а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження  без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судове рішення в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог обома сторонами не оскаржується, а тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно записів в трудовій книжці АХ № 359466 ОСОБА_1 з 22.07.2016 по 17.07.2017 працював на посаді провідного інженера-програміста відділу автоматизації бухгалтерського відділу Інформаційно-обчислювального центру СП «Луганська дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.с.11-13).
Наказом начальника Луганської дирекції залізничних перевезень від 16.03.2017 року № 58-ДН було встановлено початок простою з причин, незалежних від працівників, у вказаному виробничому підрозділі залізниці з 20.03.2017 року (а.с.34-35).
Згідно з Наказом (розпорядження) про припинення трудового договору № 2001-ОС від 17.07.2017 ОСОБА_1 з 17.07.2017 звільнений з посади провідного інженера-програміста відділу автоматизації бухгалтерського відділу Інформаційно-обчислювального центру за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату, про що також зроблений відповідний запис в його трудовій книжці. Зазначений наказ видано структурним підрозділом "Луганська дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (а.с. 19).
В наказі про припинення трудового договору зазначено, що позивач ОСОБА_1 має право на компенсацію за 28 днів відпустки та з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку. Даних про оскарження вказаного наказу чи його скасування суду не надано. 
Трудова книжка позивача за вказаний період не містить даних щодо припинення трудового договору. Останній запис в трудовій книжці позивача зроблений відповідачем. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що АТ «Українська залізниця» є належним відповідачем у справі.
Позивачем надані суду в підтвердження не виплаченої заробітної плати відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів за період (код 101- заробітна плата): 1 квартал 2017 року (код ЄДРПОУ 40150216) – 19015,88 грн., 2-3 квартал 2017 року - відомості відсутні; а також згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) від 06.09.2019, розмір нарахованої заробітної плати позивачу (код 40150216) за березень 2017 року – 6275,64 грн., квітень – липень 2017 року - відомості відсутні (а.с. 14-18).
Крім того, позивачем надані суду на підтвердження не виплаченої заробітної плати розрахункові листи (табулеграми) за період з березня – липень 2017 року, в яких зазначені суми: всього нараховано/до виплати: березень – 6275,64/2728,78 грн., квітень - 4375,59/3479,39 грн., травень – 4375,59/3479,39 грн., червень – 4375,59/3479,39 грн., липень (з урахування компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги) -17125,37/13690,03 грн. (а.с. 20-24) З розрахунку заробітної плати за березень – липень 2017 року входить оплата простоїв (код 340). 
Крім того, позивачем надані копії табелів обліку використання робочого часу, які підписані, головним бухгалтером, працівником кадрових служби, головним інженером, відповідно до яких позивачем за березень відпрацьовано 12 дні, за квітень, за травень, за червень, за липень – «0» (а.с.36-41).
Відповідно до копії журналу часу обліку простою робітників транспортного цеху ВП «Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління», ОСОБА_3 перебував у простої у березні 10 днів (80 год.), у квітні 19(152), у травні 20(159), у червні 20(159), у липні 11(88) (а.с. 41-52).
Згідно ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.
Відповідно до ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону - суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. 
Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач не надав доказів, які б спростували відомості щодо нарахованої позивачу заробітної плати.
Апеляційний суд частково погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
Постановою Кабінету Міністрів України  від 08 лютого 1995 року № 100 передбачено, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні  місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації  менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично  відпрацьований час. 
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем до відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 було надано разрахунок оплати середньої заробітної плати, згідно якого вихідна допомога становить 5778,36 грн. (а.с.67), проте при стягненні з відповідача на користь позивача суми грошової допомоги при звільненні даний доказ не було враховано. Згідно наданої позивачем табуляграми, вбачається, що йому належить до сплати вихідна допомога у розмірі 7223,53 грн. проте, даний розрахунок є помилковим і відрізняється від наданого відповідачем, в якому зазначено, що вихідна допомога становить 5778,36  (а.с.20,67).
Отже, сума вихідної допомоги при звільненні підлягає зменшенню до 5778,36 грн.
Також судом першої інстанції при стягненні суми компенсації за невикористану відпустку не було враховано довідку надану відповідачем.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем до відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 було надано розрахунок оплати відпустки, згідно якого компенсація за невикористані дні відпустки становить 6725,04 грн.(а.с.68), проте при стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості, даний доказ враховано не було. 
Згідно наданої позивачем табуляграми, вбачається, що йому належить до сплати компенсація за невикористані дні відпустки у розмірі 7338,52 грн. проте, даний розрахунок є помилковим і відрізняється від наданого відповідачем, в якому зазначено, що сума за невикористану відпустку становить 6725,04  (а.с.20, 68).
Надані відповідачем відомості про сплату ОСОБА_1 частини заробітної плати за березень 2017 року у розмірі 2261,51 грн. апеляційний суд не враховує, оскільки дана обставини визнана та викладена позивачем у своїй заяві.
Оскільки суми стягнення заборгованості зменшенні, то підлягає перерахунку сума компенсації втрати частини грошових доходів.
Відповідно до ст. 3 Закону України від 19.10.2000 року № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється виходячи з суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів).
Компенсація втрати частини грошових доходів за квітень 2017 року у сумі 4375,59 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням індексів споживчих цін складає 1045,77 грн. (4375,59 х 0,239 - коефіцієнта приросту споживчих цін за період з травня 2017 року по жовтень 2019 року).
Компенсація втрати частини грошових доходів за травень 2017 року у сумі  4375,59 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням індексів споживчих цін складає ?975,76 грн. (4375,59 х 0,223 – коефіцієнта приросту споживчих цін за період з червня 2017 року по жовтень 2019 року).
Компенсація втрати частини грошових доходів за червень 2017 року у сумі 4375,59 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням індексів споживчих цін   складає ?975,85 грн. (4375,59 х 0,204 - коефіцієнта приросту споживчих цін за період з липня 2017 року по жовтень 2019 року).
Компенсація втрати частини грошових доходів за липень 2017 року у сумі 15066,72 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням індексів споживчих цін складає ?3043,47 грн. (15055,72 х 0,202 - коефіцієнта приросту споживчих цін за період з серпня 2017 року по жовтень 2019 року).
Загальна сума компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням строків виплати доходів  за квітень - липень 2017 року, складає ?6040,85 грн. (1045,77+975,76+975,85+3043,47).
Отже,   з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація втрати частини грошових доходів у сумі ?6040,85 грн.
Зазначена сума компенсації втрати частини грошових доходів підлягає виплаті позивачу за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до ст. 14.1.180, ст. 18, ст. 162.1.3, ст. 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач.
Враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив позов по суті, але при визначенні суми заборгованості заробітної плати невірно провів розрахунок, рішення суду в цієї частині підлягає зміні. Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.
Доводи  апеляційної скарги про  те, що підставою для заробітної плати та інших виплат є первинні документи і у зв`язку з відсутністю первинних документів нарахування заробітної плати здійснити не можливо, є безпідставними, оскільки діючим законодавством саме на роботодавця покладений обов`язок своєчасно провести всі розрахунки та вжити всі необхідні заходи для збереження первинної бухгалтерської документації підприємства.
До компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку. 
Доводи про те, що надані позивачем документи не можуть бути належними доказами наявності заборгованості по заробітній платі, правильно судом не прийняті до уваги, оскільки надані позивачем документи мають підписи посадових осіб. Вважаючи надані позивачем документи неналежними доказами, відповідач не надав інших будь-яких доказів, які б спростовували їх належність.
Посилання на те, що нарахування заробітної плати було припинено у зв`язку із відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця», викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей та відсутністю первинних документів для нарахування заробітної плати судом першої інстанції правильно не прийнято до уваги, оскільки зазначене не ґрунтується на вимогах діючого законодавства та встановлених обставинах.
Розрахунки заробітної плати за березень - липень 2017 року узгоджуються з наказом в начальника СП «Луганська дирекція залізничних перевезень» від 16.03.2017 №58-ДН про встановлення початку простою з причин, незалежних від працівників, у вказаному виробничому підрозділі залізниці з 20.03.2017 року.
За вказаних обставин доводи відповідача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для відмови в задоволені позову, відповідачем не надано.
Інші наведені в апеляційній скарзі  доводи зводяться до незгоди з висновкам суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував. 
Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги, апеляційну скаргу треба задовольнити частково, а оскаржуване рішення слід змінити в частині суми стягнутої заробітної плати. 
В іншій частині ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.
Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог,  то з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 716,53
Позивачка звільнена від сплати судового збору за подачу позову на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VII.
Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно із частиною 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Так, у звязку із зміною рішення суду першої інстанції з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі  716,53 грн.
Оскільки при подачі апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у сумі 1152,60 грн. (а.с.144), а апеляційну скаргу задоволено частково, то за таких обставин з відповідача на корсть держави слід стягнути судовий збір всього на загальну суму 638,85 гривень. 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.
Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 грудня 2019 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні відпустки, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплати змінити.
Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680 місто Київ - 150, вулиця Тверська, 5, код ЄДРПОУ: 40075815) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі – 5778 (п`ять сімсот сімдесят вісім) гривень 36 копійки, компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі – 6725 (шість тисяч сімсот двадцять п`ять ) гривень 04 копійки  компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплати – 6040 (шість тисяч сорок) гривень 85 копійок без утримання податку та інших обов`язкових платежів.
В іншій частині рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 грудня 2019 року залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЄРДПОУ 40075815) судовий збір за подання позовної заяви у сумі 638 (шістсот тридцять вісім) гривень 85 копійок в дохід держави.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та  оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 19 лютого 2020 року.

Судді:          О. В. Халаджи                          
В.Б. Азевич
          
А.В. Гапонов