ПОСТАНОВА
Іменем України

23 січня 2020 року 
Київ
справа №825/134/17
адміністративне провадження №К/9901/18250/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі – Суд):
судді-доповідача – Радишевської  О.Р.,
суддів – Кашпур  О.В., Уханенка  С.А.
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №  825/134/17
за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року, ухвалену в складі головуючого судді Житняк  Л.О., та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року, постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Пилипенко  О.Є., суддів Глущенко  Я.Б., Шелест  С.Б.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1. У січні 2017 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі – відповідач), у якому просив:
1.1. визнати протиправними дії відповідача щодо звільнення  ОСОБА_1 на підставі наказу від 14.11.2016 №261-ос із військової служби згідно з пунктом «и» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) частини 6 (із застосуванням частини 8) статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";
1.2. визнати протиправними дії відповідача щодо виключення ОСОБА_1 із списків особового складу загону та зняття з усіх видів забезпечення на підставі наказу від 14.12.2016 №287-ос;
1.3. скасувати наказ від 14.11.2016 №261-ос про звільнення з військової служби згідно з пунктом «и» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) частини 6 (і застосуванням частини 8) статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в запас;
1.4. скасувати наказ від 14.12.2016 №287-ос про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу загону та зняття з усіх видів забезпечення;
1.5. поновити  ОСОБА_1 на посаді старшого техніка пожежної безпеки відділу персоналу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 );
1.6. стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 7500 грн і моральну шкоду за незаконне звільнення в розмірі 200  000 грн; 
1.7. стягнути з відповідача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу по час поновлення на військовій службі.
2. На обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач на підставі проведених із порушенням вимог чинного законодавства службових розслідувань наклав на нього дисциплінарні стягнення, які, у свою чергу, стали підставою для звільнення його з військової служби.
2.1. Водночас позивачем було оскаржено до суду три з п`яти дисциплінарних стягнень, які за результатами судового розгляду скасовано.
2.2. Указане, на переконання позивача, спростовує твердження відповідача про систематичне невиконання ним умов контракту.
2.3. Ураховуючи зазначене, позивач уважає, що його звільнено з військової служби за відсутності на те законних підстав.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3.  ОСОБА_1 проходив службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) на посаді старшого техніка групи пожежної безпеки відділу персоналу у військовому званні «прапорщик».
4. На підставі рапорту заступника начальника відділу персоналу підполковника ОСОБА_2 від 28.09.2016 на засіданні атестаційної комісії, яке оформлено протоколом №  80, було розглянуто питання щодо звільнення позивача з військової служби, згідно з яким комісія вирішила клопотати перед начальником загону про попередження щодо звільнення із військової служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
5. 28.09.2016 позивач був попереджений про дострокове розірвання контракту з ініціативи командування (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту).
6. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 14.11.2016 №  261-ос із ОСОБА_1 припинено (розірвано) контракт і звільнено останнього з військової служби згідно з пунктом "и" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) частини 6 (із застосуванням частини 8) статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в запас. Підставою для прийняття вказаного наказу зазначено рішення атестаційної комісії від 28.09.2016 (протокол №  80, рапорт заступника начальника загону – начальника відділу персоналу від 28.09.2016) і подання заступника начальника Чернігівського прикордонного загону – начальника відділу персоналу від 14.11.2016.
7. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 14.12.2016 №287-ос ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.
8. Уважаючи вказані накази протиправними та такими, що прийняті з порушеннями вимог чинного законодавства, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
9. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017  року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
10. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що оскаржувані накази прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстави для їхнього скасування відсутні. 
11. Обґрунтовуючи такі висновки, суди попередніх інстанцій зазначали, що позивача протягом останніх 12 місяців перед звільненням притягнуто до адміністративної відповідальності та двічі до дисциплінарної відповідальності з накладенням дисциплінарних стягнень у вигляді догани та суворої догани. 
12. Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що вказані обставини підтверджують наявність систематичного невиконання умов контракту позивачем.
13. Суди попередніх інстанцій зазначили, що накази, якими на позивача накладено вказані дисциплінарні стягнення, не скасовані та є чинними.
14. Ураховуючи зазначене, суди першої та апеляційної інстанцій вказали, що в командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) були законні підстави для прийняття оскаржуваних наказів про звільнення позивача з військової служби, виключення його зі списків особового складу загону та зняття з усіх видів забезпечення. 
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
15. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача.
15.1. 15 грудня 2017 року, у зв`язку із початком роботи Верховного Суду, припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України.
15.2. 07 лютого 2018 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду.
15.3. За наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Желтобрюх  І.Л., суддям Білоусу  О.В., Стрелець  Т.Г.
15.4. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду – керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду – від 30 травня 2019 року №519/0/78-19, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача в цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.
15.5. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 травня 2019 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській  О.Р., суддям Кашпур  О.В., Уханенку  С.А.
16. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
18. На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
19. Так, ОСОБА_1 , зокрема, указав, що судами попередніх інстанцій належним чином не досліджено та не встановлено наявність факту систематичного невиконання умов контракту з його боку.
20. Позивач наполягає на тому, що підставою для прийняття наказу про його звільнення слугував висновок відповідача про наявність у нього трьох дисциплінарних стягнень на підставі наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а саме: від 26.09.2016 №487-КП, 27.09.2016 №490-КП та 28.09.2016 №491-КП. 
21. Указане чітко зафіксовано в протоколі засідання атестаційної комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 28.09.2016 №80.
22. Однак суди попередніх інстанцій, зазначаючи про правомірність дій відповідача, посилалися на наявність у позивача дисциплінарних стягнень відповідно до наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 08.07.2016 №  319-КП і від 09.09.2016 №  449-КП, тобто інших ніж зазначено в протоколі, який був підставою для прийняття оскаржуваного наказу від 14.11.2016 №  261. А також на факт притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідно до постанови Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15.08.2016, що також не відображено в протоколі та не було підставою для висновку про систематичність невиконання позивачем умов контракту.
23. Водночас позивач указує, що два з трьох наказів про накладення на нього дисциплінарних стягнень, зазначених у протоколі від 28.09.2016 №80, скасовані на підставі постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.01.2017 у справі №825/1927/16. 
24. На переконання позивача, указане свідчить про те, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного наказу про його звільнення, оскільки в такому випадку відсутні ознаки систематичності невиконання ним умов контракту.
25. Проте суди першої та апеляційної інстанцій вказані обставини залишили поза увагою та оцінку їм не надали.
26. Також скаржник зазначив, що суди попередніх інстанцій взагалі не надали оцінку обставинам учинення ним дисциплінарних проступків, які стали підставою для накладення на нього дисциплінарних стягнень, а також правомірності дій відповідача під час притягнення до дисциплінарної відповідальності, не з`ясували чи мало місце систематичне невиконання умов контракту та в чому воно полягало.
27. Усе зазначене, як уважає позивач, свідчить про те, що судами попередніх інстанцій не встановлено обставин, необхідних для правильного вирішення справи.
28. Відповідач скористався своїм правом і надіслав до суду заперечення на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на висновки та установлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини, просив відмовити в задоволенні касаційної скарги, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.
V. Джерела права та акти їхнього застосування
28. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
29. Відповідно до статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII “Про військовий обов`язок і військову службу” (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі – Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
30. Згідно з частиною шостою статті 2 Закону №2232-XII одним із видів військової служби, зокрема, є військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу.
31. Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону №2232-XII форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України, якщо інше не передбачено законом.
32. За змістом пункту «и» частини шостої статті 26 Закону №2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
33. Пунктом 26 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 (далі – Положення №  1115) установлено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, звільняється з військової служби з підстав, передбачених частиною шостою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
34. За змістом статті 27 Положення №  1115 днем припинення (розірвання) контракту є день, зазначений у наказі начальника органу Держприкордонслужби про виключення військовослужбовця зі списків особового складу цього органу в разі дострокового припинення (розірвання) контракту.
35. Згідно з пунктом 36 Положення №1115 про дострокове припинення (розірвання) контракту з ініціативи командування військовослужбовець письмово попереджається начальником органу Держприкордонслужби, у якому він проходить військову службу за контрактом, у строк, установлений законодавством.
36. Відповідно до пункту 284 Положення №  1115 військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності.
37. Згідно з пунктом 267 Положення №  1115 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з підстав, визначених частиною шостою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", з ініціативи командування органу Держприкордонслужби – за наявності підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в", "г", "е", "є", "ж" та "и" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
38. Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №  551-XIV (далі – Дисциплінарний статут) у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
39. Статтею 62 Дисциплінарного статуту встановлено, що на прапорщиків (мічманів) можуть бути накладені такі стягнення: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження в посаді; пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; позбавлення військового звання прапорщик (мічман), старший прапорщик (старший мічман) із звільненням з військової служби у запас.
VI. Позиція Верховного Суду
40. Суд наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
41. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
42. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, Суд керується таким.
43. З аналізу наведених норм чинного законодавства можливо дійти висновку, що під терміном «систематичне невиконання умов контракту» слід розуміти вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили.
44. Отже, наявність у військовослужбовця двох або більше дисциплінарних стягнень, накладених на нього протягом року, є підставою для звільнення його з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту.
45. Під час розгляду цієї справи судами попередніх інстанцій установлено, що підставою для прийняття наказу від 14.11.2016 №  261-ос про звільнення позивача з військової служби зазначено рішення атестаційної комісії від 28.09.2016 (протокол №80) і подання заступника начальника Чернігівського прикордонного загону – начальника відділу персоналу від 14.11.2016.
46. З указаного подання від 14.11.2016 убачається, що підставою для дострокового розірвання контракту з позивачем слугувала наявність у нього протягом останніх 12 місяців п`яти дисциплінарних стягнень, а саме: у вигляді догани – накази від 08.07.2016 №319-КП, 09.09.2016 №449-КП, 26.09.2016 №487-КП, 27.09.2016 №490-КП і суворої догани – наказ від 28.09.2016 №491-КП, а також факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі постанови Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15.08.2016.
47. Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій, зазначені накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності були оскаржені позивачем до суду.
48. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.01.2017 в справі №825/1927/16 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: скасовано накази ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 26.09.2016 №487-КП, від 27.09.2016 №490-КП та від 09.09.2016 №449-КП. Водночас у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування наказів ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 08.07.2016 №319-КП і 28.09.2016 №491-КП відмовлено. Указана постанова за результатами її оскарження набрала законної сили.
49. Також постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15.08.2016 у справі №751/7530/16-п, яка набрала законної сили 07.09.2016, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. 
50. Таким чином, протягом 12 місяців, що передували прийняттю наказу про звільнення позивача з військової служби, у зв`язку із систематичним невиконанням ним умов контракту, його було пригнуто до адміністративної відповідальності та двічі – до дисциплінарної відповідальності на підставі письмових наказів, які не скасовані та є чинними, що згідно з пунктом 284 Положення №  1115 дає підстави для висновку про наявність систематичного невиконання умов контракту військовослужбовцем.
51. За таких обставин Суд уважає правильними висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності в командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) законних підстав для прийняття оскаржуваного наказу від 14.11.2016 №261-ос про розірвання контракту з ОСОБА_1 і звільнення з військової служби.
52. Суд зазначає про необґрунтованість доводів позивача стосовно того, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу слугувала наявність у нього трьох дисциплінарних стягнень, зазначених у протоколі від 28.09.2016 №80, два з яких були скасовані, оскільки судами попередніх інстанцій установлено, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу зазначено подання заступника начальника Чернігівського прикордонного загону – начальника відділу персоналу від 14.11.2016, у якому зазначено про наявність у позивача п`яти дисциплінарних стягнень та притягнення його до адміністративної відповідальності.
53. Арґументи позивача про необхідність надання оцінки наказу про звільнення у взаємозв`язку з підставами притягнення до дисциплінарної відповідальності Суд відхиляє, адже розпорядчі акти про накладення дисциплінарних стягнень не є предметом розгляду цієї справи.
54. Суд не погоджується з посиланнями позивача на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, що полягали в залишенні без оцінки його доводів, неповному з`ясуванні судами обставин, що мають значення для розгляду справи, та їх недоведеністю, а також невідповідністю висновків судів попередньої інстанції обставинам справи.
55. Суд також ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №  4909/04; пункт 58), відповідно до якої принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів із вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції [про захист прав людини і основоположних свобод] зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
56. Суд зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій містять обґрунтування відхилення ключових доводів позивача.
57. Решта доводів касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, а тому відповідно до вимог статті 341 КАС України не можуть бути предметом касаційного перегляду.
58. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення — без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
59. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
60. Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів і обставин справи не спростовують.
61. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення – без змін.
VII. Судові витрати
62. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
63. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
64. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
65. Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017  року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року залишити без змін.
66. Судові витрати не розподіляються. 
67. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                          С.А. Уханенко