УХВАЛА

23 січня 2020 року 

Київ
справа №640/2557/19
адміністративне провадження №К/9901/126/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Усенко Є.А.,
суддів: Гімона М.М.,  Гусака М.Б., 
розглянув матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «НІКЕЯ» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.09.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі за адміністративним позовом ТОВ «Нікея» до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (ДПІ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В :
ТОВ «Нікея» звернулось до суду з позовом до ДПІ, у якому просило: визнати незаконним та скасувати рішення ДПІ від 13.07.2018 №8235/10/26-58-08-04-16; зобов`язати ДПІ прийняти одержану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період (календарний місяць) червень 2018 року (з додатками та доповненнями) ТОВ «Нікея» з введенням до інформаційних баз даних Державної фіскальної служби України відомостей з цих документів, поданих Товариством. 
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.09.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019, адміністративний позов залишено без задоволення.
ТОВ «НІКЕЯ» подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.09.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.
Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Згідно з частиною другою статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд касаційної інстанції може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: 1) Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з таким висновком; або 2) правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції ухвалою від 04.03.2019 призначив цю справу для розгляду у порядку спрощеного провадження. 
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ «НІКЕЯ» 05.08.1999 зареєстровано платником податку на додану вартість з присвоєнням коду ЄДРПОУ 30405094. 02.03.2016 між ТОВ «НІКЕЯ» та ДПІ укладено договір про визнання електронних документів (реєстраційний номер 9027622271). Факт припинення цього договору судом не встановлено. 
11.07.2018 ТОВ «НІКЕЯ» засобами поштового зв`язку подало до ДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2018 року (з додатками №2 та №5 та доповненнями).
ДПІ 13.07.2018 відмовила у прийнятті зазначеної податкової декларації, пославшись на норми абзаців другого, третього пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України.
Застосувавши до наведених обставин норми абзаців другого, третього пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про правомірну відмову ДПІ у прийнятті податкової декларації  з податку на додану вартість за червень 2018 року, поданої ТОВ «НІКЕЯ», як такої, що подана з порушенням встановленого цими нормами порядку подання податкової декларації з податку на додану вартість.
Застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права відповідає висновку Верховного Суду з цього питання в постанові від 11.12.2018 у справі №810/1711/17. 
У касаційній скарзі позивач не наводить доводів на спростування обставин у справі, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, в тому числі і щодо реєстрації ТОВ «НІКЕЯ» платником податку на додану вартість та дії договру про визнання електронних документів від 02.03.2016 (реєстраційний номер 902762271).
Правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо цього.
З огляду на викладене є підстави для визнання касаційної скарги необґрунтованою та для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 248, пунктом 5 частини першої, пунктом 1 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКЕЯ» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.09.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019. 
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає. 

...........................

...........................

...........................
Є.А. Усенко
М.М. Гімон , 
М.Б. Гусак
Судді Верховного Суду