Постанова 
Іменем України
 
30 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 2-646/10
провадження № 61-12262св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М.,                   Кузнєцова В. О., 
 
учасники справи:
стягувач (заявник) - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,
боржник - ОСОБА_1 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 лютого 2019 року в складі судді Андрієць Д. Д. та постанову Полтавського апеляційного суду                 м. Києва від 23 травня 2019 року в складі колегії суддів: Чумак О. В.,                                                           Дряниці Ю. В. Кузнєцової О. Ю., 
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Описова частина
 
Короткий зміст заяви
 
У грудні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення.
 
Заява мотивована тим, що 10 листопада 2011 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області видано виконавчий лист № 2-646/2010 у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» (далі - ВАТ «Кредитпромбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 320 693 грн 60 коп., судового збору в розмірі 1 700 грн та 120 грн витрат на ІТЗ. 
 
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 вересня 2018 року замінено первісного стягувача відкрите акціонерне товариство «Кредитпромбанк» його правонаступником - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».
 
Звернувшись до державної виконавчої служби із запитом щодо стану виконання рішення суду, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» повідомлено, що постановою державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - Крюківський ВДВС м. Кременчука ГТУЮ  у Полтавській області) від 23 грудня 2014 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі 2 частини першої статті 47 Закону 
України «Про виконавче провадження».
 
Посилаючись на те, що повторно виконавчий лист на виконання до державної виконавчої служби не надходив, у матеріалах справи відсутній, що свідчить про його втрату, а також те, що строк на пред`явлення виконавчого документа пропущено, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просило задовольнити заяву. 
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 лютого 2019 року заяву залишено без задоволення. 
 
Суд першої інстанції, залишаючи заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» без задоволення, виходив з того, що заявником не наведено доводів та відповідних доказів, які б свідчили про те, виконавчий лист втрачений, а строк на повторне пред`явлення його до виконання пропущено через поважні причини. 
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Полтавського апеляційного суду м. Києва від 23 травня                          2019 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» залишено без задоволення, ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 лютого 2019 року залишено без змін. 
 
Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновком місцевого суду про відмову в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення, зазначив, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив 23 грудня 2015 року, і заявником не наведено будь-яких поважних причин для його поновлення. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скаргита узагальнення її доводів
 
У липні 2019 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2019 року у відкриті касаційного провадження в частині оскарження ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» судових рішень щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконаннявідмовлено.
 
Касаційна скарга в частині оскарження судових рішень щодо вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа мотивована тим, що суди не врахували, що новий стягувач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» отримав від попереднього кредитора усі наявні процесуальні документи по справі, проте оригіналу виконавчого листа та постанови від 23 грудня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу серед них не було, що свідчить про те, що лист втрачено та до нового стягувача не надходив. 

Відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не подано. 

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2019 року відкрито провадження у справі в частині оскарження судових рішень щодо видачі дубліката  виконавчого листа та витребувано справу № 2-646/10 з суду першої інстанції. 
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У серпні 2019 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що рішенням Автозаводського районного суду                                       м. Кременчука від 17 грудня 2010 року позов ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором від 24 січня 2008 року                                             № 07/05/08-Склв у розмірі 320 693 грн 60 коп., судовий збір в розмірі                          1 700 грн та 120 грн оплати витрат на ІТЗ. 
10 листопада 2011 року Автозаводським районним судом м. Кременчука на підставі вказаного судового рішення видано виконавчий лист, який пред`явлений до виконання до Крюківського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ  у Полтавській області. 
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04 квітня                    2018 року замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-646/10, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука, а саме: ВАТ «Кредитпромбанк» на публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»).
27 лютого 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 294/к, після чого ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03 вересня 2018 року замінено стягувача у виконавчому провадженні.
Листом від 12 грудня 2018 року Крюківський ВДВС м. Кременчука ГТУЮ  у Полтавській області повідомив ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості, яке завершене. Постановою державного виконавця від 23 грудня 2014 року виконавчий документ повернуто стягувачу. Повторно виконавчий документ на виконання до відділу не надходив.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
 
У частині шостій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року N 1404-VIII встановлено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
 
Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
 
Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
 
Суди попередніх інстанцій, встановивши, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не наведено поважних причин для його поновлення, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про видачу дубліката витраченого виконавчого документа. 
 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження судів попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті                                 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті                                    6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня                       2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого листа - без змін.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 лютого 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду                 м. Києва від 23 травня 2019 року в частині відмови в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про видачу дубліката виконавчого листа залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді :	В. С. Жданова  	
 	В. М. Ігнатенко   В. О. Кузнєцов