ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 січня 2020 року           справа №200/11579/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року  у справі  № 200/11579/19-а (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області)  за позовом   ОСОБА_1  до  Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області  про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                        В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення (далі - відповідач) про визнання протиправними дії щодо невиплати страхових виплат з дати припинення, зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість за страховими виплатами (призначених безстроково) з дати припинення.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року позов задоволений:
- визнано протиправними дії відповідача щодо припинення  страхових виплат ОСОБА_1 з 11 червня 2019 року;
- зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу страхові виплати за період з 11 червня 2019 року по 31 липня 2019 року (а.с. 41-45).
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду через порушення норм матеріального права та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані відсутністю правових підстав для виплати відповідачем заборгованості зі  страхових виплат позивачу (а.с. 47-50).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, і дійшов  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини.
Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги Серія 2-20 АБ №0003447 від 1 листопада 2005 року позивачу встановлена втрата професійної працездатності 20% безстроково. Позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ,  що підтверджується довідкою від 5 серпня  2019 року № 1445-5000170931 (а.с. 8, 9).
Позивач перебуває на обліку в Слов`янському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.
Постановою відповідача від 11 червня 2019 року припинено потерпілому ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату з 11 червня 2019 року (у зв`язку із надходженням  рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Слов`янської райдержадміністрації про скасування довідки ВПО) (а.с. 27). 
За заявою позивача, постановою Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 2 вересня 2019 року продовжено ОСОБА_1 призначену щомісячну грошову суму з 1 серпня 2019 року безстроково. Тобто позивачем недоотримані страхові виплати з 11 червня 2019 року по 31 липня 2019 року. Згідно довідки про доходи ОСОБА_1  від 31 жовтня 2019 року №04-21/3413 у період з 11 червня 2019 року по липень 2019 року включно страхові виплати не нараховувалися та не виплачувалися (а.с. 39).
Згідно листа Слов`янського  відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 17 вересня 2019 року № 04-21/2909  страхові виплати за минулий період не будуть виплачені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365» якою встановлено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. 
Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).
Статтею 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.
Питання щодо страхових виплат врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV).
Згідно статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.
Законодавством чітко встановлено, що призначення, виплата, припинення виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням усім без виключення особам, в тому числі й особам, які вимушено перемістилися з тимчасово окупованих територій, має здійснюватися виключно на підставі норм Законів щодо соціального страхування на рівні з іншими громадянами України.
Припинення страхових виплат можливе лише за умови прийняття органом ФСС відповідного рішення та лише з підстав, визначених статті 46 Закону № 1105-XIV.
Судом встановлено, що позивачу припинено страхові виплати в червні 2019 року у зв`язку із скасуванням дії довідки внутрішньо переміщеної особи.
Суд зазначає, що позивачу страхові виплати призначені безстроково, та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не передбачено припинення страхових виплат у зв`язку із скасуванням дії довідки внутрішньо переміщеної особи.
Пунктом  1  частини  1  статті  92  Конституції  України  передбачено,  що    права  і  свободи  людини  і  громадянина,  гарантії  їх  здійснення  та  основні  обов`язки  повинні  визначатися  виключно  законом,  які  приймаються  на  основі  Конституції  України  і  повинні  відповідати  їй.
Скасування  довідки  про  взяття  на  облік  внутрішньо  переміщеної  особи  не  є  передбаченою  законом  підставою  для  припинення  страхових виплат,  а  постанова  КМУ  №  365  від  8 червня 2016  року  "Порядок  призначення  (відновлення)  соціальних  виплат  внутрішньо  переміщеним  особам"  є  підзаконним  нормативно-правовим  актом,  який  обмежує  встановлене  законодавством  право  на  отримання  страхових виплат позивачем.  
Право  виносити  закони,  вносити  до  них  зміни  належить  виключно  Верховній  раді  України  і  не  може  передаватися  іншим  органам  чи  посадовим  особам.  Закони  та  інші  нормативно-правові    акти    приймаються  на  основі  Конституції  України  і  повинні  відповідати  їй.
Верховна  рада  України  може  змінити  закон  виключно  законом,  а  не  шляхом  прийняття  підзаконного  правового  акта.  Нормативно-правові  акти  Кабінету  Міністрів  України  відносяться  до  категорії  підзаконних,  а  тому  не  можуть  змінювати  в  бік  звуження  права  громадян,  які  встановлено  нормативно-правовими  актами  вищої  юридичної  сили.  Право  на  обмеження  конституційних  прав  громадян  Кабінету  Міністрів  України  Верховною  радою  України  не  надано.
Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
В даному випадку наявність або відсутність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для нього, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні страхових виплат, та потребує від людини здійснення додаткових дій, не передбачених Законами.
Стаття 2 Закону України  «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених  Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Згідно статті 3 Закону України  «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до  статті 29 ЦК України, місце проживання фізичної особи - це житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частина 6статті 29 ЦК України дозволяє фізичній особі мати кілька місць проживання.
Отже, виходячи із зазначених норм законодавства, правової та соціальної природи пенсії, право громадянина на призначення йому страхових виплат не можна пов`язувати з такою умовою, як постійне місце проживання (реєстрація місця проживання), а держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначені страхові виплати.
Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі  Конституції України  гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Як свідчить аналіз практики Європейського суду, у контексті Європейської конвенції, до майна належать, крім рухомих і нерухомих речей, також і право на пенсію (справа «Мюллер проти Австрії»).
У рішенні від 8 липня 2004 року  Ілашку та інші проти Молдови та Росії  ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем  Молдавської Республіки Придністров`я  (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1  Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.
Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суд при розгляді цієї справи враховує практику ЄСПЛ, у тому числі й рішення в справах  Пічкур проти України,  Ілашку та інші проти Молдови та Росії  як джерело права відповідно до статті 17 Закону України  "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Стосовно тверджень відповідача щодо правомірності відмови у виплаті страхових виплат за минулий період на підставі Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого   постановою КМУ від 8 червня 2016 року №365, суд зазначає, що зазначена постанова не є законом, а тому як підзаконний нормативно-правовий акт, не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.
Згідно ч.ч. 5,6    статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них; страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.
Згідно довідки МСЕК № 00003447 від 1 листопада  2005 року, виданої ОСОБА_1 , убачається, що позивач має втрату професійної працездатності 20 % безстроково, тому в даному випадку, відсутні підстави для невиплати раніше призначених  щомісячних страхових виплат.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позову про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення  страхових виплат ОСОБА_1 з 11 червня 2019 року та  зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу страхові виплати за період з 11 червня 2019 року по 31 липня 2019 року.
На підставі встановлених обставин справи та наведених нормативно-правових норм, які регулюють спірні відносини, суд апеляційної інстанції вирішив, що  суд першої інстанції правильно вирішив справу, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області -  залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року  у справі  № 200/11579/19-а за позовом   ОСОБА_1  до  Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області  про визнання протиправними дій; зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 9 січня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                І.В. Геращенко

Судді                                                                                          Т.Г. Арабей

                                                                                                    Г.М. Міронова