ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 р.	Справа № 2040/6575/18	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Старосуда М.І.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Мінаєвої О.М. ,
при секретарі судового засідання Лисенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду (головуючий-суддя І інстанції: Котеньов О.Г.) від 26.11.2019 року (повний текст ухвали складено 29.11.2019 року) по справі № 2040/6575/18 
за позовом  ОСОБА_1 
до Державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у Харківському районі та м.Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Давидової Олени Миколаївни, 
треті особи Інженер-землевпорядник ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗІК", Південноміська рада Харківського району Харківської області, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області 
про  скасування рішення, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Давидової Олени Миколаївни, треті особи: інженер-землевпорядник Рибянець Андрій Сергійович, товариство з обмеженою відповідальністю "ЗІК", в якому просить суд визнати незаконним, протиправним та скасувати Рішення № РВ-6301480152018 від 06.02.2018 Державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Давидової Олени Миколаївни про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за заявою ОСОБА_1 на підставі технічної документації з землеустрою.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Південноміську раду Харківського району Харківської області та Головне управління Держгеокадастру у Харківській області.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 закрито провадження у справі.
Роз`яснено позивачу, що спір має бути вирішений за правилами цивільного судочинства.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. В обґрунтування доводів зазначає, що відсутні передбачені законом підстави вважати, що адміністративний спір про скасування незаконного та протиправного рішення державного кадастрового реєстратора Давидової О.М. може розглядатись судом загальної юрисдикції в порядку, що передбачений ЦПК України, оскільки на сьогодні в матеріалах справи відсутні докази того, що існує реальний спір (не в уяві Південноміської ради, ОСОБА_3 чи інших зацікавлених осіб) щодо земельної ділянки або майнових прав на земельну ділянку щодо реєстраційних дій якої прийняте оскаржуване в адміністративному позові рішення державного кадастрового реєстратора Давидової О.М., що такий спір щодо зазначеної земельної ділянки на сьогодні переданий до розгляду суду загальної юрисдикції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно матеріалів справи, предметом оскарження у даній справі є Рішення № РВ-6301480152018 від 06.02.2018 Державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Давидової Олени Миколаївни про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за заявою ОСОБА_1 на підставі технічної документації з землеустрою.
Відповідно до вищевказаного рішення на державну реєстрацію земельної ділянки подано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою АДРЕСА_1 , яка згідно документів, що входять до складу документації із землеустрою, планується для передачі в користування ОСОБА_1 .
Відмовляючи у проведенні державної реєстрації земельної ділянки, відповідач послався на необхідність надати розроблений та погоджений у встановленому законом порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
В обґрунтування протиправності таких висновків державного кадастрового реєстратора позивач зазначає, що зазначена земельна ділянка вже сформована та вже надавалась в користування, а тому переоформлення права користування на цю земельну ділянку має відбуватись на підставі саме технічної документації з землеустрою, а не на підставі проекту відведення земельної ділянки.
Приймаючи рішення про закриття провадження у справі, суд першої інстанції  зазначив, що у правовідносинах, що склались, на думку позивача, внаслідок протиправного рішення відповідача порушується її право на користування земельною ділянкою, на якій знаходяться належні позивачу на праві приватної власності нежитлові будівлі м`ясного магазину (літ. «В-1») загальною площею 73,5 кв. м та м`ясо-молочної харчової контрольної станції (літ. «Р-1») площею 63,6 кв. м., зокрема, щодо встановлення оскаржуваним рішенням обов`язку позивача щодо розроблення проекту відведення земельної ділянки, право користування якою вже зареєстроване відповідно до вимог законодавства Державним актом №5 від 08.09.1995 серія ХР 25-20-001034 про надання в постійне користування земельної ділянки попередньому землекористувачу.
Наявні в матеріалах справи докази свідчать про проведення реєстраційних дій щодо державної реєстрації права власності в Державному земельному кадастрі на земельну ділянку на підставі технічної документації з землеустрою, що містить копію Державного акту на право постійного користування землею №5 від 08.09.1995 серія ХР 25-20-001034, за іншими особами, а саме судові рішення у справі №820/4143/16.
Виходячи з того, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов`язані із реєстрацією майнових прав, то за таких обставин спір у цій справі не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з доводами суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач 24.01.2018 року звернулася до відповідача із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
З Рішення № РВ-6301480152018 від 06.02.2018 Державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Давидової Олени Миколаївни про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру вбачається, що на державну реєстрацію подано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно документів, що входять до складу документації із землеустрою, планується для передачі в користування ОСОБА_1 .
Відмовляючи у проведенні державної реєстрації земельної ділянки, відповідач послався на ст.123 Земельного кодексу України, згідно якої особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки  із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Тому для можливості проведення державної реєстрації земельної ділянки позивачу необхідно надати розроблений та погоджений у встановленому законом порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Позивач не погодилася з вказаним рішенням, оскільки вважає, що зазначена земельна ділянка вже сформована та вже надавалась в користування, а тому переоформлення права користування на цю земельну ділянку має відбуватись на підставі саме технічної документації з землеустрою, а не на підставі проекту відведення земельної ділянки.
Отже, в даному випадку позивач оскаржує Рішення № РВ-6301480152018 від 06.02.2018 Державного кадастрового реєстратора, яким їй запропоновано надати розроблений та погоджений у встановленому законом порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 
Колегія суддів зазначає, що до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта (інших суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.
Отже, необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір. 
Таким чином, публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки кадастровий реєстратор, приймаючи оскаржуване рішення про відмову в державній реєстрації земельної ділянки, мав публічно-правові відносини саме з позивачем. Оскаржуване рішення не стосувалося  третіх осіб щодо вказаної земельної ділянки.
Відповідно до ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
При цьому, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Отже, до компетенції адміністративних судів належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій. Наведене узгоджується і з положеннями ст.ст. 2, 4, 19 КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.
З огляду на зазначені обставини колегія суддів приходить до висновку, що приймаючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що даний спір не є публічно-правовим та не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року по справі №2040/6575/18  скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Давидової Олени Миколаївни треті особи Інженер-землевпорядник ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗІК", Південноміська рада Харківського району Харківської області, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про  скасування рішення направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		М.І. Старосуд	
Судді	   	Я.М. Макаренко    О.М. Мінаєва   	
Повний текст постанови складено  19.02.2020 року