Справа № 161/6344/15-ц 	Головуючий у 1 інстанції: Гринь О. М. 	
Провадження № 22-ц/802/41/20  Категорія: 37 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
23 січня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,
секретар судового засідання - Концевич Я.О.,  
з участю представника позивача - ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування за апеляційною скаргою відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2017 року,

                                          В С Т А Н О В И В : 

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 03 жовтня 2014 року на автодорозі Н-17 Львів-Радехів-Луцьк (115 км + 650 м) відбулося зіткнення автомобілів марки «AUDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «BMW525», реєстраційний номер НОМЕР_2 під його керуванням, унаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14  листопада 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді.
Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля марки «BMW525», складеного 02 квітня 2015 року судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 , вартість збитку станом на момент проведення дослідження становить 51199 грн..
Відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» (поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20 квітня 2014 року № АС/5078315), яке відмовилося відшкодувати завдані збитки.
Ураховуючи наведене, просив стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на його користь 51199 грн. страхового відшкодування, 1000 грн. витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження, 3000 грн. витрат на правову допомогу та інші судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2017 року позов задоволено частково.
Стягнуто із ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 33087 грн. страхового відшкодування, 1000 грн. витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження та 3000 грн. витрат на правничу допомогу.
Стягнуто із ПрАТ «СК «Провідна» в дохід держави 487,20 грн. судового збору.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.
Справа в апеляційному порядку уже переглядалася.
Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 10 квітня 2017 року апеляційну скаргу було задоволено частково, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2017 року в даній справі скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено (т.2 а.с.87-90). 
Постановою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Волинської області від 10 квітня 2017 року в даній справі скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с.156-160).
У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу відповідача заперечив та просить залишити її без задоволення.
Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Як передбачено ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 6 цього Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Судом встановлено, що 03 жовтня 2014 року на автодорозі Н-17 Львів-Радехів-Луцьк 115 км + 650 м ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «AUDI», д.н.з. НОМЕР_1 відволікся від керування транспортним засобом, унаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з транспортним засобом марки «BMW525«», н.з. НОМЕР_2 , який рухався йому назустріч під керуванням позивача, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2014 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (т.1 а.с.8).
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК «Провідна» за полісом №АС/5078315 від 22.04.2014, згідно умов якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) складає 50000 грн., франшиза - 0 грн. (т.1 а.с.7).
Із відповіді відповідача від 09.02.2015 вбачається, що ПрАТ «СК «Провідна» відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки відповідно до висновку судового експерта ТОВ «Експертно-правовий центр «Правекс» за результатами експертного дослідження обставин і механізму утворення пошкоджень автомобіля, проведеного за заявою відповідача, заявлений комплекс пошкоджень автомобіля «BMW525» н.з. НОМЕР_2 з технічної точки зору не відповідає і не міг утворитися за обставин, які наведені у поясненнях водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (т.1 а.с.22).
Разом із тим, наданий відповідачем висновок спростовується висновком експерта № 262 від 27.11.2015, згідно призначеної судом експертизи, яким встановлено, що внаслідок вказаної ДТП пошкодження та сліди на лівому передньому крилі та лівих передніх дверях автомобіля «BMW525» н.з. НОМЕР_2 отримані внаслідок ковзного контакту саме із лівою передньою частиною кузова автомобіля «AUDI 80» д.н.з. НОМЕР_1 . Інші пошкодження та сліди на кузові автомобіля «BMW525» н.з. НОМЕР_2 ймовірно утворені внаслідок перекидання транспортного засобу (т.1 а.с.170-179).
Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 03.10.2014 за участю автомобілів марки «AUDI 80» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «BMW525» н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , є страховим випадком.
Як вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу співвласником автомобіля «BMW525» н.з. НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 (т.1 а.с.42-44).
Згідно зі статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону).
Відповідно до складеного 02.04.2015 висновку №0014 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «BMW525» н.з. НОМЕР_2 вартість матеріального збитку становить 33087 грн. (т.1 а.с.9-19).
Посилання відповідача на ту обставину, що судом було безпідставно стягнуто фактично повну вартість автомобіля до ДТП та при цьому залишення самого автомобіля власнику - відхиляються апеляційним судом з таких підстав.
Висновки суду касаційної інстанції є обов`язковими для виконання. 
З урахуванням вказівок постанови Верховного Суду від 30.10.2019 позивачем надано суду апеляційної інстанції висновок № 3 від 16.01.2020 експерта-автотоварознавця Семенюка В.М. , згідно якого колісний ТЗ «BMW525» TDS 1998 року випуску, двигун 2497 см.куб. - Дизель, 105 KW, коробка передач - механіка, задньопривідний, станом на 03 жовтня 2014 року може вартувати 94640 грн..
Зазначений висновок спростовує посилання відповідача щодо фізичного знищення належного позивачу автомобіля «BMW525» н.з. НОМЕР_2 .
Посилання відповідача на незгоду із стягненням на користь позивача витрат на правничу допомогу - відхиляються апеляційним судом, оскільки з урахуванням наявної у справі кількості складених адвокатом, як представником позивача процесуальних документів, його участі у судових засіданнях, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення на користь позивача витрат за надання правничої допомоги у понесеному ним розмірі 3000 грн..
Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).
Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених у судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд  

                                          П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2017 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя 

Судді