П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/11322/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Черняхович Ірина Едуардівна  
                        Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
15 січня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року  (прийняту у м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Радомишльської міської ради Житомирської області та Виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області (далі - відповідач 1, 2) про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
позивач 29.10.2019 звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправним та скасувати Рішення Виконавчого комітету Радомишльської міської ради народних депутатів Житомирської області від 11.02.1982 №101 "Про оформлення документів про право особистої приватної власності, про призначення головою колгоспного двору", в частині, яка стосується видачі свідоцтва на право власності на будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 .
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянтів вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що даний спір про визнання протиправним і скасування рішення Радомишльської міської ради Житомирської області належить до предметної юрисдикції окружного адміністративного суду.
Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідачі не скористались.
13.01.2020 до суду надійшло клопотання Радомишльської міської ради Житомирської області про розгляд справи за відсутності представника відповідача. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну  скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів, предметом даного спору є визнання протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Радомишльської міської ради народних депутатів Житомирської області від 11.02.1982 №101 "Про оформлення документів про право особистої приватної власності, про призначення головою колгоспного двору", в частині, яка стосується видачі свідоцтва на право власності на будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 .
Тобто, даний спір стосується оформлення права власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , шляхом видачі йому відповідного свідоцтва.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того,  що позовна вимога може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення протиправним та його скасування є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на житло), що виникло в результаті реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.
Апеляційний суд погоджується з  висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Статтею 2 КАС визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пп. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС).
Підпунктом 7 п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Частиною 1 ст. 5 КАС України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Ураховуючи наведені вище нормативні положення, не можна вважати публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, хоч у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.
При цьому, як зазначалось вище,  в даній справі позивач оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень в частині, яка стосується оформлення права власності ОСОБА_2 на житловий будинок, шляхом видачі йому відповідного свідоцтва.
Отже, спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки рішення Виконавчого комітету Радомишльської міської ради народних депутатів Житомирської області від 11.02.1982 №101 "Про оформлення документів про право особистої приватної власності, про призначення головою колгоспного двору" є ненормативним актом індивідуальної дії. 
Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про оформлення документів про право особистої приватної власності в оскаржуваній частині стосувалось видачі свідоцтва про право власності на будинок на ім`я іншої особи, а не позивача.
Водночас, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
Таким чином, зазначений спір не належить до юрисдикції адміністративного суду, а повинен вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.
Правова позиція аналогічного змісту викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №2а-4504/11, від 12.12.2018 №826/3205/16, від 27.06.2018 у справі №2а-11305/10/1370 та у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №536/95/15-а.
Отже, даний спір має приватно-правовий, а не публічно-правовий характер, оскільки стосується спору щодо підстав набуття іншою особою права власності на нерухоме майно, яке, на думку позивача, оформлене з порушенням визначеного законом порядку.
Таким чином, колегія суддів, враховуючи характер спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та може бути розглянута в порядку цивільного судочинства.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі, з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її вирішення та не допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що вказує на безпідставність доводів апелянта.  
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.