УХВАЛА

17 лютого 2020 року 
Київ
справа №9901/517/19
адміністративне провадження №П/9901/517/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді - Дашутіна І. В.,
суддів: Єресько Л. О., Жука А. В., Мартинюк Н. М., Мельник-Томенко Ж. М.,
розглянувши клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору у справі №9901/517/19 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення ВККСУ від 17 вересня 2019 року №642/дс-19 в частині, -
у с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як до суду першої інстанції з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17 вересня 2019 року №642/дс-19 в частині допуску до участі в оголошеному Вищою кваліфікаційною комісією суддів України 09 серпня 2019 року конкурсі на зайняття вакантних посад суддів місцевих адміністративних та місцевих господарських судів осіб, стосовно яких відповідачем 07 серпня 2019 року внесено рекомендації Вищій раді правосуддя щодо призначення на посади суддів місцевих загальних судів.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від                 30 вересня 2019 року відкрито провадження у вказаній адміністративній справі 
На адресу суду касаційної інстанції надійшли клопотання ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору в сумі 768,40 грн, сплаченого за подання позовної заяви. Клопотання обґрунтовано тим, що позивач має статус учасника бойових дій, тому він звільнений від сплати судового збору в даній справі на підставі пункту 13 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, Суд звертає увагу на таке.
Згідно із частиною другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Судовий збір - це грошова сума, що сплачується особою, яка звертається до суду. Розмір судового збору визначається законом і залежить від об`єктивних ознак позову (заяви), з яких правовідносин він виник і який предмет позову. Умови сплати судового збору однакові і рівні для всіх позивачів, а пільги щодо його сплати передбачені безпосередньо законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір»
Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (частина восьма статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Таким чином, для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» особа повинна мати статус військовослужбовця, а спір у справі повинен бути пов`язаний із проходженням нею військової служби, тобто професійною діяльністю особи, пов`язаною із обороною України.
Разом з тим, зміст позовної заяви підтверджує, що позивач хоч і має статус військовослужбовця, однак предмет спору у цій справі не пов`язаний із проходженням ним військової служби, оскільки відповідно до позовних вимог ОСОБА_1 просить визнати протиправним та скасувати рішення ВККСУ від 17 вересня              2019 року №642/дс-19 в частині допуску до участі в оголошеному ВККСУ 09 серпня 2019 року конкурсі на зайняття вакантних посад суддів місцевих адміністративних та місцевих господарських судів осіб, стосовно яких відповідачем 07 серпня 2019 року внесено рекомендації Вищій раді правосуддя щодо призначення на посади суддів місцевих загальних судів.
Аналогічна правова позиція висловлена і в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12 серпня 2019 року у справі №9901/329/19.
Щодо можливості звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», то згідно із цією нормою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом з приводу оскарження рішення ВККСУ, яке не зачіпає порядку, обсягу їх соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту ветеранів війни.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/311/19.
Відтак, підстави для задоволення клопотання про повернення судового збору ОСОБА_1 відсутні
Керуючись частиною другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 7 Закону України «Про судовий збір», -
у х в а л и в :
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про повернення судового збору у справі №9901/517/19.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                              І.В. Дашутін
Судді:                                                                                                      Л.О. Єресько 
                                                                                                                А.В. Жук
                                                                                                                Н.М. Мартинюк
                                                                                                                Ж.М. Мельник-Томенко