ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1725/20 Справа № 203/5/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року                                                                        м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря – Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Дніпровської міської ради

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2019 року

по цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа – Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, про визнання договору укладеним, –

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019 року Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа – Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, про визнання договору укладеним.

Позовна заява мотивована тим, що Дніпровська міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування, який відповідно до статей 1, 10 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” законом наділений правом представляти інтереси територіальної громади, приймати від її імені рішення та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Органи місцевого самоврядування згідно статті 16 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. До відання виконавчих органів міських рад відповідно до статті 28 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” належить залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об`єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища. Права місцевого самоврядування захищаються у суді, зокрема орган місцевого самоврядування може звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст.ст. 4, 18-1 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”).

Закон України “Про планування та забудову території” втратив чинність 12.03.2011 року на підставі Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” № 3038-VI від 17.02.2011 року.

Відповідно до статті 27-1 Закону України “Про планування та забудову територій” замовник, який має намір здійснити будівництво об`єкта містобудування у населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Закон України “Про регулювання містобудівної діяльності” від 17.02.2011 року № 3038-VI встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності та покликаний забезпечити сталий розвиток територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Закон України “Про регулювання містобудівної діяльності” від 17.02.2011 року № 3038-VI набрав чинності з моменту опублікування 12.03.2011 року.

Статтею 40 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” органам місцевого самоврядування надано повноваження щодо встановлення порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

На виконання цих вимог рішенням Дніпровської міської ради від 21.03.2007 року № 6/11 затверджено Порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська. Рішенням Дніпровської міської ради від 21.07.2011 року № 5/14 Порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська викладений в новій редакції та має назву: Порядок залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська (Порядок № 5/14).

Порядок № 5/14 містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску. Вказаний Порядок був прийнятий та оприлюднений Дніпровською міською радою на виконання вимог статті 22 Закону України “Про інформацію” у встановленому порядку, а саме на офіційному веб-сайті Дніпровської міської ради (https://dniprorada.gov.ua) та у газеті «Наше місто», тому відповідно до норм частини 1 статті 144 Конституції України є нормативно-правовим актом, обов`язковим до виконання на території м. Дніпро.

Порядок № 5/14 від 29.07.2011 року є регуляторним актом, оскільки згідно статті 1 Закону України “Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності” регуляторним актом є прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, а також прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Положеннями Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” у розумінні положень статті 4 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок певного кола суб`єктів – замовників будівництва – звернутись до відповідного органу місцевого самоврядування для укладення договору пайової участі.

Згідно з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 40 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Відповідно до статті 648 ЦК України зміст договору укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства.

За приписами статті 641 Цивільного кодексу України пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (ч.9 ст. 40 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”). При цьому, дотримання п`ятнадцятиденного терміну є визначальним лише у правовідносинах, які виникають у зв`язку із добровільним зверненням замовника будівництва до органу місцевого самоврядування за укладенням договору пайової участі.

Згідно із статтею 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Істотними умовами договору пайової участі, згідно частини 9 статті 40 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами.

Величина пайової участі визначається у гривнях, виходячи із розміру пайової участі, визначеного за нормативами одиниці створеної потужності, і не може перевищувати граничного розміру пайової участі, визначеного у відсотковому значенні від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції), зміни функціонального призначення тощо об`єктів (розділ 2 Порядку залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська, який є додатком до рішення міської ради від 29.07.2011 року № 5/14).

Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначений у статті 40 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” та додатку № 3 до Порядку № 5/14.

Відповідно до статті 4 Закону України “Про архітектурну діяльність” під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт.

Перелік замовників об`єктів будівництва, які згідно із законом не залучаються до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначений частиною 4 статті 40 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”.

Об`єкт будівництва по АДРЕСА_1 , замовником якого є відповідач, не підпадає під дію частини 4 статті 40 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту між Дніпровською міською радою та відповідачем не укладався. Замовник будівництва (відповідач) не звертався до міської ради щодо укладення відповідного договору, обов`язок укладення якого визначений статтею 40 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”.

Згідно з пункту 2.6 Порядку залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська та Положення про департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту від імені міської ради укладає департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, в особі його керівника.

Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради є правонаступником фінансово-економічного департаменту міської ради відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 18.05.2016 року № 28/8. Фінансово-економічний департамент Дніпропетровської міської ради був правонаступником управління економіки Дніпропетровської міської ради відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 15.12.2010 року № 14/5.

Листом від 19.11.2018 року № 10/15-730 ОСОБА_1 направлено два примірника проекту договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпра по вищезазначеному об`єкту для ознайомлення та підписання; лист було отримано, але жодної відповіді на нього Департамент економіки, фінансів та міського бюджету не отримав.

Як зазначалось позивачем, пропозиція юридичної або фізичної особи укласти певний договір цивільно-правового характеру є публічною офертою. Вона має на увазі адресовану конкретним суб`єктам пропозицію, чітко виражає наміри цієї юридичної або фізичної особи, яка пропонує товар чи послугу. Таким чином, з моменту отримання відповідачем листа Департаменту та позовної заяви Дніпровської міської ради відповідач ознайомлений з необхідністю укладення договору та сплати коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпра.

Ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об`єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов`язання, яке прямо передбачено чинним законодавством.

Ураховуючи викладене, посилаючись у позові на те, що такими діями (бездіяльністю) забудовника порушуються права та інтереси територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради на отримання коштів, пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпра, позивач просив суд визнати укладеним договір між Дніпровською міською радою в особі Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради та та ОСОБА_1 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпра укладеним на умовах, передбачених Порядком залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 21.07.2011 року № 5/14 в редакції, запропонованої позивачем.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивача – без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 29.07.2011 року № 5/14 «Про внесення змін до рішення міської ради від 21.03.2007 року № 6/11» (зі змінами та доповненнями) викладено у новій редакції Порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська (далі – Порядок). Цим Порядком визначено розмір пайової участі замовників (забудовників) у створенні (розвитку) соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпропетровська.

29 листопада 2017 на адресу відповідача листом за підписом заступника начальника управління економіки Таслицької В.О. направлялися для ознайомлення та підписання два примірники проекту договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпра по об`єкту: «Нежитлова будівля» по АДРЕСА_1 , які мають однакову юридичну силу, та підлягають поверненню до департаменту у двадцятиденний строк після отримання (а.с.22-28).

Даний лист із додатками до нього, зокрема, договором, графіком сплати забудовником пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпропетровська у зв`язку із будівництвом був отриманий відповідачем 07.12.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.29).

Пропозиція укласти договір (оферта) про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста не була прийнята відповідачем.

Разом з тим, на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 09.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевою Т.В. за реєстровим № 2037, ОСОБА_1 відчужив нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 підприємству “Аптечний дім” (а.с.35-38).

ДП “Аптечний Дім” Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлової будівлі під діагностичний центр по АДРЕСА_1 25 АДРЕСА_2 . АДРЕСА_1 » від 29.11.2017 року повідомило про закінчення будівництвом об`єкту (а.с.43-52).

У відповідності до проекту договору, позивачем було зазначено, зокрема у преамбулі те, що сторони при укладанні договору керуються Законом України “Про регулювання містобудівної діяльності” від 17.02.2011 року № 3038-VІ (зі змінами та доповненнями) та рішенням Дніпровської міської ради від 21.03.2007 року № 6/11 «Про порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська» (зі змінами та доповненнями).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що пропозиція укласти договір із застосуванням норм законодавства, які прийняті пізніше, ніж виникли такі правовідносини, порушує принцип дії актів цивільного законодавства в часі, а тому договір про пайову участь, розроблений на підставі норм Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” не може бути укладеним з відповідачем, оскільки правовідносини, які вимагають укладання такого договору та пайової участі забудовника регулювалися чинним на час їх виникнення, а саме Законом України “Про планування і забудову територій”.

Проте з такими підставами та мотивами відмови в задоволенні позовних вимог колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2. ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Апеляційним судом установлено, що не заперечувалося сторонами, відповідач ОСОБА_1 на час звернення Дніпровської міської ради у січні 2019 року до суду з позовними вимогами у даній справі не був власником вищезазначеного об`єкту нерухомого майна.

На підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 09.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевою Т.В. за реєстровим № 2037, ОСОБА_1 відчужив нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 підприємству “Аптечний дім” (а.с.35-38).

ДП “Аптечний Дім” Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлової будівлі під діагностичний центр по АДРЕСА_1 » від 29.11.2017 року повідомило про закінчення будівництвом об`єкту (а.с.43-52).

29 листопада 2017 на адресу відповідача листом за підписом заступника начальника управління економіки Таслицької В.О. направлялися для ознайомлення та підписання два примірники проекту договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпра по об`єкту: «Нежитлова будівля» по АДРЕСА_1 , які мають однакову юридичну силу, та підлягають поверненню до департаменту у двадцятиденний строк після отримання.

Як убачається зі змісту договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра, який позивач Дніпровська міська рада просить визнати укладеним, він розроблений та складений на підставі Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” та рішення Дніпровської міської ради від 21.03.2007 року № 6/11 «Про порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська» (зі змінами та доповненнями).

Частиною 9 статті 40 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” визначено істотні умови договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, якими є розмір пайової участі, строк (графік) сплати пайової участі, відповідальність сторін.

Слід зазначити, Закон України “Про регулювання містобудівної діяльності” набрав законної сили 12.03.2011 року, тобто після того, як відповідач ОСОБА_1 вже не був власником вказаного об`єкту нерухомого майна, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 09.12.2016 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2037 (а.с.35-38).

Договір про пайову участь, запропонований в позовній заяві Дніпровською міською радою, містить посилання на рішення Дніпропетровської міської ради від 21.03.2007 року № 6/11 «Про порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська».

Однак, станом на дату складання Дніпровською міською радою вказаного договору у 2019 році зазначений Порядок викладено у новій редакції згідно з рішенням міської ради від 29.07.2011 року № 5/14, який є чинним на момент звернення позивача до суду.

Вказаним Порядком визначено розмір пайової участі замовників (забудовників) у створенні (розвитку) соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпропетровська з урахуванням соціально-економічного значення об`єктів будівництва (реконструкції), зміни функціонального призначення тощо.

Крім того, як убачається з позовної заяви договір про пайову участь, який Дніпровська міська рада просить визнати укладеним з відповідачем ОСОБА_1 , датою його укладення у договорі запропоновано – 2019 рік, однак, як убачається з матеріалів справи, відповідач не є власником вищевказаного об`єкту нерухомого майна з 09.12.2016 року, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 09.12.2016 року (а.с.35-38).

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав, за вищевказаних обставин, для задоволення позовних вимог Дніпровської міської ради щодо визнання укладеним з відповідачем договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста з датою його укладення – 2019 рік, тобто на дату укладення, коли відповідач не є власником нерухомого майна, в тій редакції, на яку посилається позивач в своїй позовній заяві.
Зважаючи на визнання судового рішення безпідставним в частині підстав та мотивів відмови у задоволенні позовних вимог, рішення суду першої інстанції, відповідно до роз`яснень наданих у пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку” № 12 від 24.10.2008 року, підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради – задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2019 року – змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко