УХВАЛА

15 січня 2020 року 
Київ
справа №480/1552/19
адміністративне провадження №К/9901/33977/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року у справі № 480/1552/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та часткове скасування наказу, поновлення на посаді і стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:
У травні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Сумській області (далі -відповідач, ГУ НП України в Сумській обл.), в якому просив суд, з урахуванням уточнених позовних вимог: 
визнати протиправним та скасувати п. 2 Наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області № 512 від 15 березня 2019 року "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Сумського РВП" про накладення на ОСОБА_1 , старшого лейтенанта поліції начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
визнати протиправним та скасувати наказ № 127 о/с "По особовому складу" від 03 квітня 2019 року ГУНП в Сумській області щодо звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1. начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області з 03 квітня 2019 року;
поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області та стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 03 квітня 2019 року по день набрання рішенням суду законної сили в сумі 29444,22 грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Не погодившись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу до Другого апеляційного адміністративного суду.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі № 480/1552/19 скасовано. Ухвалено постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 2 Наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області № 512 від 15 березня 2019 року "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Сумського РВП" про накладення на ОСОБА_1 , старшого лейтенанта поліції начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Визнано протиправним та скасовано наказ № 127 о/с "По особовому складу" від 03 квітня 2019 року ГУНП в Сумській області щодо звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області з 03 квітня 2019 року;
Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області з 04 квітня 2019 року.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Сумській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 04 квітня 2019 року по 04 листопада 2019 року в сумі 78329 грн 21 коп за виключенням обов`язкових відрахувань на користь ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням апеляційної інстанції Головне управління Національної поліції в Сумській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.
У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2019 року касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року у справі № 480/1552/19 залишено без руху. Надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду доказів сплати судового збору за подання даної касаційної скарги.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення представником за довіреністю отримано ухвалу Верховного Суду від 16 грудня 2019 року - 24 грудня 2019 року. 
09 січня 2019 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшло клопотання про усунення недоліків, в якому просить, враховуючи, що частково суму судового збору, яка підлягає сплаті за подання даної касаційної скарги в розмірі 1536,80 грн сплачено та відсутністю надходжень на рахунки скаржника як розпорядника бюджетних коштів третього рівня, фінансування у зв`язку із початком бюджетного 2020 року продовжити строк на усунення недоліків щодо сплати судового збору.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.
Наведеним конституційним положенням кореспондує частина 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС  України) відповідно до якої одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.
Відповідно до частини 2 статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Метою продовження процесуального строку, встановленого судом, є сприяння особі у реалізації процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку. Доцільність продовження процесуального строку обумовлюється рівнем ймовірності, наскільки таке продовження буде ефективним у контексті не тільки реалізації особою процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку, а й правової визначеності учасників матеріально-правових відносин, спір між якими вирішується із застосуванням процесуальних засобів. Обґрунтовуючи клопотання про продовження процесуального строку, встановленого для усунення недоліку касаційної скарги, скаржник посилається на неможливість сплатити судовий збір у зв`язку з відсутністю коштів.
Проаналізувавши доводи вказаного клопотання, враховуючи відсутність об`єктивної інформації щодо терміну, протягом якого скаржник матиме можливість сплатити судовий збір, суд дійшов висновку про відсутність підстав для продовження строку усунення недоліків.
У зв`язку із цим обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у них коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення, розстрочення чи відстрочення від такої сплати.
З урахуванням вищезазначеного, сплата судового збору є обов`язком позивача, а тому зловживання правом на звільнення, відстрочення чи розстрочення від його сплати є неприпустимим.
Також суд наголошує, що встановлений ухвалою про залишення касаційної скарги без руху строк для усунення недоліків касаційної скарги був більш, ніж достатнім, для виконання дій направлених на усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору. 
У клопотанні про продовження строку на усунення недоліку касаційної скарги скаржник не наводить обставин, які б давали підстави вважати, що продовження строку для усунення недоліку касаційної скарги буде ефективним в контексті реалізації права відповідача на касаційне оскарження судових рішень.
За наведених обставин, є всі підстави вважати, що встановлений судом строк для усунення недоліків касаційної скарги закінчився, а скаржником виявлені недоліки касаційної скарги не усунуто. 
За наслідками не виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху, відповідно до частини 2 статті 332 КАС України передбачено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Виходячи з положень зазначеної вище норми та пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України суддя повертає касаційну скаргу заявникові, якщо він не усунув недоліки скарги, яка залишена без руху.
Відповідно до частини 7 статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Сумській області про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги.
Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року у справі № 480/1552/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та часткове скасування наказу, поновлення на посаді і стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу- повернути.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

Л.О. Єресько
Суддя Верховного Суду