ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/747/18                                                                            Головуючий у 1 інстанції: Кармазін О.А.
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Мельничука В.П.
                                                                 Федотова І.В.
За участю секретаря                                Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України,      адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що виразилася в не проведенні перерахунку позивачеві пенсії з 01.06.2016 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01.06.2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 80 % від суми грошового забезпечення для обчислення пенсії, яке становить 36 250,00 грн. та виплачувати перераховану пенсію з урахуванням надбавок та підвищень без обмежень.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю. 
Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти в нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що відсутні підстави для обмеження граничного розміру пенсії, як військовослужбовцю, розміром 10  740 грн.
24 лютого 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача  - ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, долучення судової практики.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 22 травня 2013 року перебуває на обліку у Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як звільнений з посади заступника командира військової частини НОМЕР_1 .
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з проханням провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимального розміру, встановленого Законом України від 24.12.2015 року № 911-VІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 11 грудня 2017 року № 30818/03/Г-3585 повідомило ОСОБА_1 про те, що у січні 2017 року позивачу з 01.06.2016 року проведено перерахунок пенсії, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року № 718 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу», на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 30.12.2016 року №222/4/238/118/434 про розмір грошового забезпечення у розмірі 37 626,56 грн., з урахуванням посадового окладу 10 338,00 грн. 
Підсумок пенсії після перерахунку (з надбавками) становить з 01.01.2016 року – 25968,70  грн., з 01.12.2016 року – 26026,03 грн., з 01.05.2017 року – 26057,88 грн., з 01.10.2017 року – 26126,48 грн. З урахуванням ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VІ, сума пенсії до виплати з 01.06.2016 року становить 10 740,00 грн.
Також, вказаним листом Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу у перерахунку пенсії, оскільки, відповідно до ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VІ, максимальний розмір пенсій (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до набавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), зокрема, призначених (перерахованих), відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду), зокрема, призначених (перерахованих), відповідно до цього Закону, не може перевищувати 10740,00 грн.
Крім того, відповідач у вказаному листі вказав на те, що, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», у період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн. (крім щомісячного довічного грошового утримання).
У листі від 11 грудня 2017 року  № 30818/03/Г-3585  відповідач наголосив, що, з урахуванням ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI, пенсія у розмірі 10 740,00 грн. виплачується позивачу, відповідно до вимог діючого законодавства.
Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо перерахунку та виплати пенсії з обмеженням її максимальним розміром, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
  Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі – Закон № 2262-XII) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини 3 статті 63 вищевказаного Закону, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною 2 статті 51 цього Закону.
В силу статті 51 Закону № 2262-XII, при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Згідно  ч. 7 ст.  43 Закону № 2262-XII, в редакції Закону № 911-VIII від 24 грудня 2015, що була чинною з 1 січня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740,00 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11 грудня 2017 року № 30818/03/Г-3585,   ОСОБА_1 повідомлено про те, що у січні 2017 року йому, з 01 червня 2016 року проведено перерахунок пенсії, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року №718 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу» на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 30.12.2016  року № 222/4/238/118/434 про розмір грошового забезпечення у розмірі 37 626,56 грн., з урахуванням посадового окладу 10 338,00 грн. З урахуванням ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VІ, сума пенсії до виплати з 01 червня  2016 року становить 10 740,00 грн. (а.с. 11).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що норми Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI щодо обмеження максимального розміру пенсії на час призначення позивачу пенсії та на момент винесення рішення є чинними, неконституційними не визнані, а тому, підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами, а отже, законні підстави для виплати пенсії в більшому розмірі - відсутні.
Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, з огляду на наступне.
Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частини 7 статті 43, згідно з якою, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.
В силу пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Отже, з 20 грудня 2016 року частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність. 
Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, який, відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 09 вересня 2019 року у справі № 463/925/17 зазначив наступне: «… Таким чином, буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими. Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів».
Згідно ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI (далі – Закон № 3668-VI), в редакції Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, чинній, на час здійснення позивачу перерахунку пенсії, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може перевищувати 10740,00 грн.
В силу пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
Таким чином, враховуючи, що частина 7 статті 43 Закону № 2262-XII, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, то внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774 від 6 грудня 2016 року до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Крім того, передбачені статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обмеження пенсій максимальним розміром введені в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.
При цьому, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 09 вересня 2019 року у справі № 463/925/17.
Матеріали справи свідчать, що, відповідно до Протоколу за пенсійною справою – 2601020690 (Міноборони) від 13 червня 2013 року, позивачу призначена пенсія з 23 травня 2013 року (а.с. 37).
Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач протиправно обмежив граничний розмір пенсії позивача, оскільки, норми Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI щодо обмеження максимального розміру пенсії, в даному випадку, застосуванню не підлягають.
Щодо здійснення перерахунку пенсії позивача, виходячи із 70% грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно  до Протоколу за пенсійною справою – 2601020690 (Міноборони) від 13 червня 2013 року, позивачу пенсія призначена за вислугу 44 роки (42 календарних) у розмірі 80% грошового забезпечення.
Згідно Розрахунку пенсії за вислугу років від 07 грудня 2017 року, основний розмір пенсії позивача складає 70% грошового забезпечення (а.с. 36). 
Із листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11 грудня 2017 року № 30818/03/Г-3585 вбачається, що у січні 2017 року позивачу проведено перерахунок пенсії з 01 червня 2016 року, згідно з Постановою Кабінету Міністрів від 19 жовтня 2016 року № 718 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу».
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 15 квітня 2019 року у справі № 522/16973/17 зазначив наступне: «…внесені Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ від 08.07.2011 та Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 № 1166-VІІ зміни до ст. 13 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала».
Таким чином, вірними є доводи апелянта про те, що процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом та механізмом їх проведення.
Отже, на думку колегії суддів, у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві були відсутні правові підстави для зменшення  відсоткового значення розміру пенсії позивача із 80% до 70%, оскільки, при здійсненні перерахунку пенсії, змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення. 
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що визначення суми грошового забезпечення для перерахунку пенсії повинно бути здійснено органом Пенсійного фонду України на підставі матеріалів пенсійної справи позивача, оскільки, є дискреційними повноваженнями відповідача.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01 червня 2016 року в розмірі 80% від суми грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а тому, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі частково спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з обмеженням її максимальним розміром з 01 червня 2016 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01 червня 2016 року в розмірі 80% від суми грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені  статтями 328-329 КАС України.

 Суддя-доповідач                                                                                Вівдиченко Т.Р.
          
  Судді                                                                                                  Мельничук В.П.
                                                                                                  
                                                                                                      Федотов І.В.

                                                            Повний текст постанови виготовлено 02.03.2020 року.