Справа № 349/821/18 
Провадження № 22-ц/4808/83/20 
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г. 
Суддя-доповідач Матківський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого                Матківського Р.Й.
суддів                        Василишин Л.В., Горейко М.Д.,
секретаря                 Бойчука Л.М.
з участю                 представника апелянта ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Рогатинська міська рада Івано-Франківської області про визнання дій протиправними з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2019 року, ухвалене суддею Могилою Р.Г.,
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , Рогатинської міської ради, в якому просив: визнати недійсним рішення Рогатинської міської ради щодо надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту відведення частини земельної ділянки площею 0,05 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 ; визнати протиправними дії відповідача щодо оформлення права власності на нерухоме майно – земельну ділянку площею 0,0495 га по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно – земельну ділянку площею 0,05 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , видане на ім`я відповідача.
В подальшому, 06 липня 2018 року, ще до відкриття провадження у справі, представник позивача подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в частині вимог до Рогатинської міської ради про визнання недійсним рішення ради та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.25).
В остаточних позовних вимогах ОСОБА_2 просив визнати протиправними дії ОСОБА_3 щодо оформлення права власності на нерухоме майно – земельну ділянку площею 0,0495 га по АДРЕСА_1 (а.с.26-27).
Ухвалою суду від 18 грудня 2018 року до участі у справі залучено Рогатинську міську раду як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.103-104).
В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилався на те, що 29 грудня 2011 року придбав в ОСОБА_3 житловий будинок по АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Стверджував, що відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України та п.6 договору купівлі-продажу у його законному користуванні перебувала земельна ділянка площею 0,15 га.
Маючи намір приватизувати земельну ділянку площею 0,15 га під придбаним будинковолодінням він звернувся до Рогатинської міської ради за наданням дозволу на розроблення проекту землеустрою та в подальшому оформлення права власності на вказану земельну ділянку, однак йому надано земельну ділянку тільки площею 0,10 га, яку він і приватизував. В оформленні права власності на решту земельної ділянки – 0,05 га Рогатинська міська рада йому відмовила, і вказана частина земельної ділянки залишилася не приватизованою.
Зазначав, що справжні мотиви таких неправомірних дій посадових осіб Рогатинської міської ради йому стали відомі тільки, коли він довідався, що після укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_3 без його відома та ідучи на свідоме порушення закону та договірних умов, оформила право власності на частину належної йому земельної ділянки площею 0,0495 га, на яку він має законне право та в даний час через засоби масової інформації виставила її на продаж.
Посилаючись на положення ст.120, пункт «е» ч.1 ст.141 ЗК України, 377 ЦК України, просив позов задовольнити.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вимога про визнання протиправними дій ОСОБА_3 щодо оформлення права власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,0495 га, що по АДРЕСА_1 не є належним способом захисту порушених цивільних прав, а тому позов не підлягає задоволенню.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову про визнання неправомірними дії ОСОБА_3 щодо оформлення права власності на нерухоме майно – земельну ділянку площею 0,0495 га по АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повністю дослідив фактичні обставини справи та в ході судового розгляду не вжив заходів до всебічного і повного з`ясування обставин справи, що потягнуло ухвалення незаконного рішення та порушення прав апелянта. 
Зокрема, зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу придбав житловий будинок, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,1495 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В силу вимог ч.2 ст.120 ЗК України у його законне користування перейшла уся вищевказана ділянка і він має право на отримання її у власність. Рогатинська міська рада неправомірно надала йому земельну ділянку під будинком площею тільки 0,10 га. На решту земельної ділянки площею 0,0495 га право власності оформила ОСОБА_3 . Апелянт стверджує, що вказані дії ОСОБА_3 , вчинені без його відома, є неправомірними, порушують закон та договірні умови. При цьому апелянт посилається на правові позиції Верховного Суду України у постанові від 13.04.2016 року у справі №6-253цс16, згідно якої у нового власника при переході права власності на будівлю завжди виникають права на земельну ділянку, на якій розташована ця будівля і на земельну ділянку, яка необхідна для її обслуговування, а також на аналогічну правову позицію, висловлену у справі №6-2225цс16, якою підтверджено загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений.
Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
       Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 29 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Дзерою Л.О., ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купив житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування від 24 липня 2009 року (а.с.10-11). 
Згідно з п. 1 цього договору житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,1495 га, кадастровий № 262441100010490040. В розділі 5 цього договору зазначено, що сторони підтверджують свою обізнаність із вимогами ст. 377 ЦК України щодо переходу до покупця прав користування земельною ділянкою (площа 0,2214 га), на якій розміщений житловий будинок, будівлі та споруди.
Витягом про державну реєстрацію прав від 31 січня 2012 року підтверджується реєстрація за ОСОБА_2 на підставі вищезазначеного договору права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).
Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 грудня 2014 року підтверджується право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2624410100:01:049:0074, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.7-8).
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0495 га з кадастровим номером 2624410100:01:049:0078, яка межує з земельною ділянкою ОСОБА_2 , та державна реєстрація якої відбулася на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 11 липня 2016 року (а.с.12 зворот-14 та зворот).
Вказана земельна ділянка ОСОБА_3 згідно з листа Рогатинської міської ради Івано-Франківської області від 12 квітня 2018 року № 02-38/01/333 розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).
Згідно з відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0495 га, кадастровий номер 2624410100:01:049:0078, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 3010 від 11 листопада 2016 року (а.с.38).
Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серія ІФ-10-41-2/0000123, виданим Рогатинською міською радою 26 серпня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №123 ОСОБА_4 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , була власником двох земельних ділянок загальною площею 0,2214 га: 0,1495 га та 0,0719 га (а.с.35).
ОСОБА_4 усе своє майно заповіла ОСОБА_3 , що підтверджується заповітом від 16 серпня 2008 року (а.с.36).
11 листопада 2016 року ОСОБА_3 видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом №3008 та №3010 на спадщину ОСОБА_4 , яка складається з земельних ділянок площею 0,0495 га, кадастровий номер 2624410100:01:049:0078, та 0,0716 га, кадастровий номер 2624410100:01:048:0049, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та належали ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІФ-10-41-2/0000123, виданого Рогатинською міською радою 26 серпня 1997 року (а.с.37, 62).
Позиція суду апеляційної інстанції
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши представника апелянта, який підтримав вимоги скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Предметом позову ОСОБА_2 у даній справі є визнання протиправними дій відповідача щодо оформлення права власності на нерухоме майно – земельну ділянку площею 0,0495 га по АДРЕСА_1 .
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач вибрав неналежний спосіб захисту порушеного, на думку позивача, права.
З таким висновком погоджується також колегія суддів.
Так, відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно з ч. 3 статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Таким чином, виходячи із аналізу вищевказаних норм права, способами захисту за даними правовідносинами можуть бути визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування, скасування запису про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на земельну ділянку, а не визнання протиправними дій фізичної особи, що не є відновленням землекористування.
Крім цього представник апелянта у засіданні апеляційного суду пояснив, що вимога ОСОБА_2 про скасування запису про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на земельну ділянку знаходиться на розгляді Рогатинського районного суду.
З огляду на викладене, вимога про визнання протиправними дій ОСОБА_3 щодо оформлення права власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею не є належним та ефективним способом захисту порушеного на думку позивача цивільного права, а тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову з цих підстав.
Крім того, позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. При цьому спосіб відновлення порушеного права. Має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні дії рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на правові позиції Верховного Суду України, згідно яких у нового власника при переході права власності на будівлю завжди виникають права на земельну ділянку, на якій розташована ця будівля, а також підтверджено загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений. Такі доводи колегія суддів відхиляє, оскільки вони жодним чином не впливають на правильність висновку суду про те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права. Суд першої інстанції у цій справі не встановлював чи право ОСОБА_2 було порушено, а відмовив у позові на тій підставі, що позивач вибрав неналежний спосіб захисту права. Відмова у цьому позові не перешкоджає позивачу захистити своє порушене право шляхом звернення до суду, обравши передбачений законом спосіб захисту права та відновлення порушеного на його думку права на земельну ділянку.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
               Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.
               Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2019 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 10 лютого 2020 року.

Головуючий                                                                Р.Й. Матківський
Судді                                                                        Л.В. Василишин
М.Д.Горейко