ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" лютого 2020 р.                                                   Справа №914/1419/17
                                                            м.Львів                              
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого судді                                                                                М.І. Хабіб 
суддів                                                                                                    О.П. Дубник, 
                                                                                                    О.В. Зварич,
секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.,
за участю  представників учасників справи:
позивача - Шевченко М.І. (довіреність №2901-вих-834 від 04.10.2019, наказ № 77-к від 30.06.2017, посадова інструкція від 03.07.2017),
відповідача 1 -  не з`явився (належно повідомлений),
відповідача 2-  не з`явився (належно повідомлений),
відповідача 3 -  не з`явився (належно повідомлений),
третьої особи- Тістик М.В. (довіреність б/н від 31.01.2020, наказ № 126-К від 10.05.2019, посадова інструкція від 27.01.2020),
прокурора- Макогона Ю.І. (посвідчення № 051364 від 02.11.2018); 

розглянувши апеляційні скарги  Львівської міської ради б/н від 03.10.2019  та Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради б/н від 18.10.2019, заяву заступника прокурора Львівської області про приєднання до апеляційної скарги Львівської міської ради  

на рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2019, повний текст рішення складено 26.09.2019, 
у справі № 914/1419/17 (суддя Горецька З.В.)
за позовом:        Львівської міської ради, м. Львів
до відповідача 1:     державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області Тузяк Павла Тарасовича, м.Львів
до відповідача 2:     державного реєстратора    Державного підприємства "Західний експертно-технічний центр Держпраці" Гриб Олесі Богданівни, м. Львів
до відповідача 3:        Товариства з обмеженою відповідальністю     "АВТОРЕЗЕРВ ПЛЮС", м.              Львів
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:      Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів
за участю прокуратури Львівської області,              м. Львів
про      скасування рішень про державну реєстрацію права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,

                                                  ВСТАНОВИВ:
          У липні 2017 року Львівська міська рада звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідачів  - державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області Тузяка П.Т.,  державного реєстратора       Державного підприємства "Західний експертно-технічний центр Держпраці" Гриб О.Б. та ТОВ "АВТОРЕЗЕРВ ПЛЮС" про: 
- скасування рішення        державного        реєстратора        Управління        державної реєстрації Головного     територіального управління        юстиції у Львівській        області Тузяка П.Т. від    12.04.2016, індексний     номер    29207628    , про    державну реєстрацію        права        власності         за ОСОБА_1 на    об`єкт нерухомого    майна -   нежитлові        приміщення        загальною        площею        205,7        кв.        м,        що знаходяться        за        адресою:   АДРЕСА_1 (реєстраційний        номер        об`єкта нерухомого майна 900135846101,        номер запису про право власності        14130548); 
-скасування рішення        державного        реєстратора        Державного підприємства "Західний експертно-технічний центр Держпраці" Гриб О.Б. від 09.06.2016, індексний        номер        29975215, про державну реєстрацію        права        власності        за        ТОВ  "АВТОРЕЗЕРВ ПЛЮС" на    об`єкт нерухомого    майна- нежитлові        приміщення        загальною        площею        205,        7        кв.        м,        що знаходяться     за    адресою: АДРЕСА_1         (реєстраційний        номер        об`єкта нерухомого майна 900135846101,        номер запису про право власності        14890370); 
- витребування у ТОВ "АВТОРЕЗЕРВ ПЛЮС" на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради об`єкта нерухомого майна - нежитлових приміщень загальною площею 205,7 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1         (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 900135846101) та зобов`язання повернути вказане майно за актом приймання-передачі територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради.

          Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у комунальній власності територіальної громади м. Львова  в особі Львівської міської ради перебуває  нежитлове приміщення під літ. «Б» загальною площею 215,6 кв.м на вул. проф. Ю Медведецького,38 у м. Львові згідно із  свідоцтвом про право власності,  виданим Франківською районною адміністрацією  Львівської міської ради на підставі розпорядження  №383 від 23.03.2004 «Про оформлення права власності на споруду на вул. проф. Ю Медведецького,38».
          Державним реєстратором Управління    державної реєстрації ГТУЮ у Львівській    області Тузяк П.Т. прийнято рішення від 12.04.2016, індексний    номер    29207628, про державну реєстрацію права власності   ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого    майна - нежитлові    приміщення        загальною        площею        205,7 кв. м,        що знаходяться        за        адресою АДРЕСА_1 , на підставі  розпорядження Франківської РА ЛМР №537від 15.12.1998. 
Однак, відповідно до листа Франківської РА від 05.12.2016 №4-3503-154  розпорядження №537від 15.12.1998 районною адміністрацією не видавалось, його не існує.
Позивач стверджує, що нежитлові приміщення за адресами: вул. проф. Ю. Медведецького,38 та АДРЕСА_1 є одним і тим самим об`єктом нерухомого майна і міська рада як власник майна  не надавала згоди  на його відчуження.
          В подальшому ОСОБА_1 передав  ці нежитлові приміщення ТОВ «Авторезерв Плюс» по акту приймання-передачі нерухомого майна від 11.05.2016. На підставі цього акту  та протоколу  загальних зборів ТОВ «Авторезерв Плюс»  09.06.2016 державним реєстратором ДП "Західний експертно-технічний центр Держпраці" Гриб О.Б. прийнято рішення про державну реєстрацію  права власності ТОВ «Авторезерв Плюс» на вказані приміщення (індексний номер 29975215).          
Позивач зазначає, що у провадженні СВ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №42016141080000111,  розпочате за заявою Львівської міської ради, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, за фактом заволодіння нежитловим приміщенням на вул . Медведецького, 38 шляхом обману із використанням підробленого документа.
Позивач стверджує про  незаконність  рішення державного реєстратора від 12.04.2016 про  реєстрацію  права власності за   ОСОБА_1  на нежитлові    приміщення     загальною      площею        205,7 кв. м по   АДРЕСА_1 , подальшу неправомірну їх передачу ОСОБА_1 товариству "АВТОРЕЗЕРВ ПЛЮС", та  про незаконність  наступного рішення державного реєстратора  від 09.06.2016  про реєстрацію права власності на ці приміщення  за ТОВ "АВТОРЕЗЕРВ ПЛЮС" та вказує на порушення прав законного власника майна - територіальної громади міста Львова.
Посилаючись на ст.ст. 182,  321,  387, 1212, 1213  ЦК України, ст.26 ЗУ «Про  державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,  положення ЗУ              « Про місцеве самоврядування в  Україні»,  позивач просив задоволити  позов.

Ухвалою Господарського суду Львівської області  від 11.09.2017 у справі №914/1419/17 задоволено заяву заступника прокурора Львівської області про вступ у дану справу та допущено прокуратуру Львівської області до участі у справі (том 1,а.с.96-98). 

Рішенням Господарського суду  Львівської області від 17.09.2019 у справі №914/1419/17 відмовлено у задоволенні позову  з тих підстав, що позивачем не доведено  належними та допустимими  доказами  права власності міської ради на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 та передання вказаного приміщення у комунальну власність. Пославшись на висновок судової будівельно-технічної експертизи  №323/18 від 05.03.2018, суд відхилив доводи позивача, що приміщення за адресами: вул. проф. Ю. Медведецького,38 та АДРЕСА_1 є одним і тим самим об`єктом нерухомого майна.  Відтак  суд дійшов висновку про недоведеність  порушення прав позивача у спірних правовідносинах. Суд також вказав про безпідставність  вимог про скасування рішень про державну реєстрацію, які  є похідними від вирішення спору про право власності.          

          Львівська міська рада (позивач) та Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради  (третя особа)  не погодилися з рішенням суду першої інстанції, оскаржили його в     апеляційному порядку, просять його  скасувати та прийняти нове про задоволення позову.
     Скаржники  заперечують  факт  існування будівлі на АДРЕСА_1 як такої та вказують на те, що поштова адреса: АДРЕСА_1 не присвоювалась, чим пояснюють неможливість подання міською радою доказів на підтвердження права власності на цю будівлю. Разом з тим зазначають, що відповідно до топографічного плану М1:500 вулиці Медведецького за житловим будинком №34 знаходиться лише одна нежитлова будівля, яка є крайньою на цій вулиці та яка  належить  міській раді, після неї розташоване перехрестя вулиць Медведецького, Терлецького та Любінської. На підставі розпорядження Франківської РА  №383 від 23.03.2004 цій будівлі (пункту прийому склотари)  на вул. Медведецького присвоєно номер 38. Також вказують, що суду були надані  технічні паспорти на нежитлові приміщення  по вул. проф. Ю. Медведецького, 38 та АДРЕСА_1, з яких вбачається, що по конфігурації  це один і той самий об`єкт. Відтак стверджують, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право власності на одну і ту ж будівлю під різними поштовими номерами  і за різними власниками : за міською радою - під номером 38, а за ОСОБА_1 - під номером 36. Суд першої інстанції не врахував факту неправомірної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на підставі неіснуючих документів. 
Вважають висновок експерта №323/18 від 05.03.2018 про те, що  приміщення загальною площею 215,6кв.м на вул. Медведецького,38 та приміщення площею 205,7 кв.м на АДРЕСА_1 не можуть бути одним і тим самим об`єктом нерухомого майна, який покладений в  основу рішення,  суперечливим  та необгрунтованим, оскільки експерт не досліджував технічної документації на об`єкт по АДРЕСА_1. Зазначають, що під час виходу на місцевість експерт не виявив ні будівлі площею 205,7кв. м, ні будівлі площею 215,6кв.м, а виявив лише одну будівлю-незавершене будівництво одноповерхової будівлі, яка, за твердженнями міської ради,  належить до комунальної власності, а  незначна різниця в  розмірах з будівлею, зареєстрованою за міською радою,  спричинена реконструкцією вказаного об`єкта.       
                                                                                                                                                                                 
Крім того,  третя особа (УКВ) в апеляційній скарзі  заявила  клопотання про призначення виїзного судового засідання у даній справі, яке обґрунтоване необхідністю  проведення огляду та дослідження приміщення площею 215,6кв.м на вул. Медведецького,38 та приміщення площею 205,7 кв.м на вул АДРЕСА_1 .

          Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.10.2019 у справі №914/1419/17  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської міської ради.

          Ухвалою від 15.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та прийнято апеляційну скаргу третьої особи до спільного розгляду з апеляційною скаргою позивача.

          Ухвалою від 15.11.2019 призначено розгляд справи в судовому засіданні 10.12.2019.

           20.11.2019 надійшли письмові пояснення Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в яких вказано, що відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Львівській області  від 26.04.2016 №811/К державний реєстратор Тузяк П.Т. не перебуває у трудових відносинах з Головним територіального управління юстиції у Львівській області. Крім того, зазначено, що з 01.05.2016 органи юстиції не входять в систему суб`єктів державної реєстрації прав і до їх повноважень не входить проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У зв`язку з чим просить врахувати повноваження органів юстиції при вирішенні даної справи та здійснювати її розгляд без участі представника ГТУЮ у Львівській області. 

09.12.2019 надійшла заява заступника прокурора Львівської області про приєднання до апеляційної скарги Львівської міської ради на рішення  Господарського суду  Львівської області від 17.09.2019 у справі №914/1419/17  на підставі ст. 265 ГПК України, в якій прокурор просить задоволити апеляційну скаргу позивача, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову. 
У вказаній заяві прокурор зазначає, зокрема, про незаконність  здійснення реєстрації права власності   на нежитлові приміщення площею 205,6кв.м по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , оскільки Франківська РА не приймала будь-яких рішень щодо передачі цих приміщень ОСОБА_1 . Вказує, що внаслідок незаконної реєстрації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на одну і ту ж будівлі під різними поштовими номерами і за різними власниками -за Львівською міською радою під номером 38 та за ОСОБА_1 (в подальшому-  за ТОВ «Авторезерв плюс»)-під номером 36.

Ухвалою від 10.12.2019 прийнято до розгляду заяву заступника прокурора Львівської області про приєднання до апеляційної скарги Львівської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2019 у справі №914/1419/17, розгляд справи відкладено  на 21.01.2020.                                        
          Ухвалою суду від 21.01.2020 розгляд справи відкладено на     04.02.2020.

           03.02.2020 від міської ради надійшли додаткові пояснення. 
           04.02.2020 надійшло клопотання Львівської міської ради від 03.04.2020 про витребування в Управління державної реєстрації Львівської міської ради реєстраційної справи № 900135846101 на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1.

          Ухвалою від 04.02.2020 за результатами розгляду клопотання УКВ про призначення виїзного судового засідання апеляційний суд відмовив у його задоволенні з підстав, викладених у цій ухвалі,  розгляд справи відкладено на 25.02.2020.   

10.02.2020 надійшло клопотання прокурора, в якому, посилаючись на документи з матеріалів кримінального провадження №4201614108000011 від 23.12.2016, вказує про відсутність на зберіганні в Управлінні державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради  реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 та відсутність даних про передачу цієї справи з ГТУ юстиції у Львівській області після проведеної 12.04.2016 реєстрації.

У судовому засіданні 25.02.2020 представник позивача та прокурор підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі позивача та в заяві прокурора про приєднання до апеляційної скарги позивача.
Представник третьої особи ( УКВ) підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі  УКВ. 
Відповідачі не забезпечили явки своїх представників в судове засідання, хоча за даними треку Укрпошти     відповідачам 2 і 3 вручені     копії ухвали апеляційного суду від 04.02.2020, а відповідачу 1 -     копія ухвали не вручена     з     вказівкою «інші причини».

Розглянувши апеляційні скарги, заяву прокурора про приєднання  до апеляційної скарги позивача, матеріали справи, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в їх задоволенні з таких підстав.

        Стаття 15 ЦК України      передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
           Статтею 16 ЦК України  та статтею  20 ГК України  визначені способи захисту судом цивільних прав та інтересів осіб, перелік яких не є вичерпним. До способів захисту    належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів. 
        Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
          За приписами п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.          
Згідно із  ст. 45 ГПК України  сторонами у судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, а відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.11.2019 у справі № 920/40/19 вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Згідно з  висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, від 04.04.2018 року у справі № 817/1048/16, від 18.04.2018 у справі № 804/1001/16, у спорах про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно незалежно від того, чи порушує позивач питання правомірності укладення цивільно-правових угод, на підставі яких здійснено оспорюваний запис, вирішення такого спору в будь-якому разі вплине на майнові права тієї особи, щодо прав якої здійснено оспорюваний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Такий спір є спором про цивільне право на одне й те саме нерухоме майно 

Разом  тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 923/705/18  вказано, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення та/чи запису про проведену державну реєстрацію права має бути особа, право якої зареєстровано, а тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін.

Предметом спору у даній справі є:
- скасування рішення        державного        реєстратора        Управління        державної реєстрації Головного     територіального управління        юстиції у Львівській        області Тузяка П.Т. від    12.04.2016 про    державну реєстрацію        права        власності         за ОСОБА_1 на      нежитлові        приміщення        загальною        площею        205,7        кв.        м,        що знаходяться        за        адресою:   АДРЕСА_1 ;
- скасування рішення        державного        реєстратора        Державного підприємства "Західний експертно-технічний центр Держпраці" Гриб О.Б. від 09.06.2016 про державну реєстрацію        права        власності        за        ТОВ  "АВТОРЕЗЕРВ ПЛЮС" на нежитлові        приміщення        загальною        площею        205,        7        кв.        м,        що знаходяться     за    адресою: АДРЕСА_1 ; 
- витребування у ТОВ "АВТОРЕЗЕРВ ПЛЮС" на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради  нежитлових приміщень загальною площею 205,7 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1       та зобов`язання повернути вказане майно за актом приймання-передачі територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради.

Львівська міська рада (позивач) визначила відповідачами  за даним позовом:
- державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області Тузяка Павла Тарасовича(відповідач 1);
- державного реєстратора   Державного підприємства "Західний експертно-технічний центр Держпраці" Гриб Олесю Богданівну(відповідач 2);
- ТОВ  "АВТОРЕЗЕРВ ПЛЮС"( відповідач 3).

Однак,  виходячи з правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові  від 18.06.2019  у справі № 923/705/18,  та предмета спору,  державні реєстратори  є неналежними відповідачами  у  даній справі щодо позовних вимог про скасування рішень про реєстрацію права власності на спірне майно за ОСОБА_2 та за ТОВ  "АВТОРЕЗЕРВ ПЛЮС",  оскільки   належними відповідачами за цими вимогами   мають бути  фізична особа ОСОБА_1 та ТОВ  "АВТОРЕЗЕРВ ПЛЮС".  

Згідно з ст. 24 ГПК України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з вказаним позовом) господарський суд, встановивши до прийняття    рішення, що    позов    подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою    позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного    відповідача    належним відповідачем.

Відповідно до статті 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Наведеними нормами процесуального закону встановлено, що вирішення питання щодо заміни належного відповідача, залучення до участі у справі співвідповідача здійснюється лише під час розгляду справи в суді першої інстанції до початку розгляду справи по суті.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.06.2019 914/429/18.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи судом першої інстанції позивач не звертався до суду з клопотання про заміну неналежних відповідачів - держаних реєстраторів - належними відповідачами - ОСОБА_1 та ТОВ "АВТОРЕЗЕРВ ПЛЮС".                                                                                                                                                      
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 17.04.2018 у справі № 23/9076/16-ц, від 26.11.2019 у справі №905/386/18 вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. Під час розгляду справи за незмінного складу сторін (відсутності клопотання позивача про заміну неналежного відповідача належним в порядку  статті 48 ГПК України) за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача, оскільки суд за власною ініціативою не має права на вчинення процесуальної дії з заміни відповідача.

В силу вимог ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду  дійшла висновку, що  у  задоволенні позовних  вимог про скасування рішення державного реєстратора Тузяка  П.Т.  від    12.04.2016     про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення загальною площею 205,7кв.м по АДРЕСА_1 та про  скасування рішення    державного   реєстратора  Державного підприємства "Західний експертно-технічний центр Держпраці" Гриб О.Б. від 09.06.2016 про державну реєстрацію        права  власності   за   ТОВ  "АВТОРЕЗЕРВ ПЛЮС" на нежитлові приміщення        загальною   площею 205,7 кв.  м по АДРЕСА_1 у м . Львові ,  належить відмовити, оскільки такі вимоги заявлені до неналежних відповідачів. 

Щодо позовних  вимог міської ради  про витребування у ТОВ "АВТОРЕЗЕРВ ПЛЮС" на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради  нежитлових приміщень загальною площею 205,7 кв.м по АДРЕСА_1       та зобов`язання повернути їх територіальній громаді  міста,   то такі вимоги не можуть бути розглянуті  окремо  від вимог про скасування рішень державних реєстраторів про реєстрацію права власності на спірні приміщення , оскільки зі змісту позовної заяви та апеляційних скарг випливає, що вони   ґрунтуються на  доводах позивача про незаконність  рішення державного реєстратора від 12.04.2016 про  реєстрацію права власності на ці приміщення за   ОСОБА_1 і подальшу неправомірну їх передачу ОСОБА_1  товариству "АВТОРЕЗЕРВ ПЛЮС", та  про незаконність  наступного рішення державного реєстратора  від 09.06.2016  про реєстрацію права власності на ці приміщення  за ТОВ "АВТОРЕЗЕРВ ПЛЮС".
          Однак, як вказано вище,  позовні вимоги про скасування рішень державних реєстраторів про реєстрацію права власності на спірні приміщення заявлені до неналежних відповідачів і в межах даної справи суд не може досліджувати та встановлювати  обставини щодо законності чи незаконності цих рішень. Крім того,  належним відповідачем щодо вимоги про скасування рішення державного реєстратора від 12.04.2016 має бути фізична особа ОСОБА_1 , що    унеможливлює розгляд такого спору в порядку господарського судочинства.

Разом з тим, позивач не позбавлений права на звернення   до суду  з позовом з відповідними вимогами до  належних відповідачів   в порядку цивільного судочинства. 

За таких обставин   апеляційний суд вважає, що    позовні вимоги про витребування у ТОВ "АВТОРЕЗЕРВ ПЛЮС" нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 у м. Львові     та зобов`язання повернути їх територіальній громаді  міста,  є передчасними і   не підлягають до задоволення.

Відтак колегія суддів апеляційного суду  не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову  з підстав недоведеності позивачем   порушення його прав у спірних правовідносинах  та вважає, що позов не підлягає до  задоволення з підстав, викладених  у даній постанові.
З огляду на викладене апеляційний суд не  встановлює обставин щодо належності спірних приміщень загальною площею 205,7 кв.м,  по АДРЕСА_1 у м. Львові до комунальної власності, законності чи незаконності рішень державних реєстраторів про реєстрацію права власності на спірні приміщення та не надає оцінку доводам позивача, третьої особи і прокурора, викладеним в апеляційних скаргах і в заяві прокурора про приєднання до апеляційної скарги позивача, та не бере до уваги клопотання третьої особи про витребування доказів.
          
Згідно з ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

          Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України   підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною 2 названої статті встановлено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
За приписами ч.4 ст. 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції допустив  порушення норм процесуального права,  не встановивши належності відповідачів  у даній справі, розглянув спір по суті  та  відмовив у задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності порушення прав позивача у спірних правовідносинах, в той час як частина позовних вимог була  заявлена до неналежних відповідачів, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. 
Поряд з тим, резолютивна частина рішення про відмову у задоволенні позову є правильною. Отже, мотивувальну частину рішення суду першої інстанції належить змінити, виклавши     її в редакції цієї постанови,  а в іншій частині рішення залишити без змін, апеляційні скарги та заяву прокурора про приєднання до апеляційної скарги  позивача  - без задоволення.          
     Судовий збір за перегляд рішення  апеляційним судом  згідно із ст. 129 ГПК України належить покласти  на скаржників та прокурора.                    

          Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.      У задоволенні апеляційних скарг Львівської міської ради ,  Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради  та заяви заступника прокурора Львівської області про приєднання до апеляційної скарги Львівської міської ради  - відмовити.
2.   Рішення Господарського суду  Львівської області від 17.09.2019 у справі №914/1419/17 змінити, виклавши    мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. 
       В іншій частині    рішення залишити без змін.
3.   Судовий збір за перегляд рішення апеляційним судом покласти на скаржників та прокурора.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку     у строки та в порядку,    визначені статями 286-291 ГПК України.
5.     Справу повернути до місцевого господарського суду.
Повний текст постанови складено 27.02.2020.

Головуючий-суддя                                                                      М.І. Хабіб

Судді                                                                                           О.П. Дубник

                                                                                                    О.В. Зварич